Režie:
Noah BaumbachScénář:
Noah BaumbachKamera:
Robert D. YeomanHrají:
Jeff Daniels, Laura Linney, Jesse Eisenberg, Owen Kline, Halley Feiffer, William Baldwin, Anna Paquin, Elizabeth Meriwether, Ken Leung, Alexandra Daddario (více)VOD (3)
Obsahy(1)
Scenárista a režisér Noah Baumach byl nominován na Oscara za scénář k tomuto filmu, ověnčenému řadou cen, který vypráví o rodině prožívající hlubokou krizi. V Brooklynu 80. let žije Bernard Berkman (Jeff Daniels), bývalý úspěšný spisovatel, a jeho žena Joan (Laura Linneyová) se dvěma syny. Manželé se však rozcházejí a sedmnáctiletý Walt (Jesse Eisenberg) i dvanáctiletý Frank (Owen Kline) se musejí vyrovnat se svými zmatenými a rozporuplnými pocity. Každý z bratrů vnímá rodinnou situaci jinak, ale emocionální napětí, které v tomto těžkém období prožívají, dopadá na všechny. Portrét rodiny procházející bolestnou proměnou je vykreslen s neobyčejně citlivě propracovanými nuancemi. (Cinemax)
(více)Videa (1)
Recenze (58)
Ani v najmenšom nezdieľam nadšenie svojich hodnotiacich kolegov. Už úvodná scéna rodinného tenisového zápasu (obrazová metafora toho, kto bude s kým a proti komu hrať v priebehu filmu) mi pripadala lacná a schematická - a tento pocit ma málokedy opustil celých ďalších 80 minút. Z dialógov celý čas šuští papier, údajná realistickosť a civilnosť postáv mi skôr zaváňala topornosťou a ďalšia VEĽKÁ metafora s krádežou pesničky Pink Floyd (akože neschopnosť postáv žiť svoj život autenticky) je už vyslovene z rodu trápnych. Najtrápnejšou je ale postava Bernarda, ktorého "literátsky" jazyk by aj v paródii na pseudointelektuálov pôsobil prepísknuto. Veru, miestami som až neveriacky krútil hlavou. Ten film je totiž natočený rovnako nepodarene, ako nepodarene žijú svoje životy jeho protagonisti. ()
Tak jsem si to nechala rozležet a jsem připravena plivat názory. Předně - nemám ráda Pink Floyd a tím jde část působivosti filmu už od začátku mimo mě. Za další - Baumbach jako by se trochu rozpačitě/bezradně nemohl rozhodnout, o čem chce vyprávět. Bere si zápřah, jakože objektivně o celé rodině a tak, ale potom to očividně nedodržuje. Třeba matka, na rozdíl od všech ostatních členů rodiny, nikdy není sama, vždycky jenom s někým z mužů, a tito muži ji nikdy nenechají mluvit o tom, o čem by ona sama chtěla doopravdy mluvit, vždycky s ní mluví jenom sami o sobě. A hlavně všichni pořád mluví - a o nesmyslech, bleh. Já vím, že to je z velké části záměrně, ale stejně. Chtěla bych tam víc takových scén, jako když na konci otec říká, že by si mohli o všem pohovořit u jídla, a matka se místo slovního vyjádření nekontrolovatelně rozesměje. Linka mladšího bratra v průběhu značně zeslábne a na konci z pointy vymizí, protože ve skutečnosti Baumbach nejvíc chce mluvit o démonu, kterého si otec nad sebou vyrábí ze svého ega a slabošství, způsobu, jakým tímto démonem kazí a tráví staršího z bratří, a způsobu, jakým se z toho starší bratr snaží nevymanit nebo vymanit. Z tohoto úhlu mi přijde líto, že se Baumbach začaroval do toho nemastného neslaného indie žánru, který mu nedovoluje se nijak pořádné rozšoupnout, protože to je regulérní horor a jako takový bych to chtěla vidět vyprávěné. To mě přivádí k myšlence, že on je spíš asi doopravdy spisovatel nebo scenárista, ale ne úplně režisér, protože (kromě zkratky, což se mi zase ale líbilo) nepoužívá filmovou řeč a filmové prostředky, všechno ukazuje jako na divadle. ()
Já tyhle suchý komedie o intelektuálech v manšestrákách a tvídovejch hadrech nějak nemusim, ale tohle zase až tak špatný nebylo. Docela zajímavý postavy (i když teda dost nesympatický), celkem uvěřitelnej příběh a občas jsem se i něčemu zasmál. Ke konci jsem se začal trochu nudit, ale film je dost krátkej, takže najednou z ničeho nic padly závěrečný titulky. Jak už bývá u těchto intoušsko-nezávislejch filmů zvykem, postrádá to nějakou pointu. Ale na jedno zkouknutí se to dá. ()
Ocenění: Oscar '05 - nominace: původní scénář Zlaté glóby - nominace: film (muzikál/komedie), herec v muzikálu/komedii (J. Daniels), herečka v muzikálu/komedii (L. Linney) Austin Film Critics Association - původní scénář, vedlejší herečka (L. Linney), nejnadějnější filmař (N. Baumach) Gotham Awards - herecký ansámbl Las Palmas Film Festival - herečka (L. Linney) Los Angeles Film Critics Association Awards - scénář National Board of Review - původní scénář National Society of Film Critics Awards - scénář New York Film Critics Circle Awards - scénář Satellite Awards - vedlejší herečka v dramatu (L. Linney) FF Sundance - režisérská cena Toronto Film Critics Association Awards - herečka (L. Linney), scénář. Režie a scénář : Noah Baumbach. Kamera : Robert D. Yeoman. Hudba : Britta Phillips a Dean Wareham. Jeden háže vinu na druhého a nikdo nechce vzít zodpovědnost na sebe...... ()
Dobré by bylo vyzdvihnout psychologii postav. Ta zajistila autentičnost a také přesah děje do minulosti, což je snad onen hlubší smysl. Na začátku je zápletka s rozchodem rodičů a pak už děj plyne bez jakýchkoli výrazných zvratů až ke konci, který neobsahuje žádnou zřetelnou pointu. Jde o to, že na začátku to celé vypadá jako manželská krize, která rodiče postihla, ale později v průběhu filmu se ukazuje, že se jedná o vztah manželů, který byl téměř od začátku vadný a který neblaze postihl celou rodinu. To lze vyvodit mimo jiné z mimořádného chování dětí a také třeba z (ne)reakcí rodičů. Nikdo například neřešil, že 12-ti letý kluk popíjí alkoholické nápoje. Ze zpětného pohledu je zřejmé, že příběh je vyprávěn z pohledu dětí a to od chvíle, kdy si poprvé všimly nějakého problému a následně objevují problémy i v minulosti. Jedná se o ztrátu iluzí a snahu o vypořádání se s ní. Snímek je velmi chytrý, ale spíše nenápadně. Nevyjádřenou psychologickou minulost postav lze docela dobře domyslet. ()
Galerie (19)
Zajímavosti (7)
- Příběh je natočen na 16 milimetrový film, převážně ruční kamerou. (Terva)
- Film byl natočen za 23 dní. (Cheeker)
- Noah Baumbach chtěl, aby film režíroval Wes Anderson. Anderson ale přesvědčil Baumbacha, aby se o režii postaral sám. (Cheeker)
Reklama