Režie:
F. A. BrabecKamera:
F. A. BrabecHrají:
Matěj Stropnický, Sandra Lehnertová, Juraj Kukura, Bronislav Poloczek, Vladimír Javorský, Nina Divíšková, Jan Přeučil, Kryštof Hádek, Jan Tříska (více)Obsahy(1)
Rozsáhlá poema "Máj" básníka Karla Hynka Máchy patří k stěžejním dílům české literatury a je považována za vrchol českého romantismu. Autor vypráví tragický příběh lásky dvou mužů k jedné ženě zasazený do přírodního rámce kvetoucího jara. Syn pro lásku zabije svého soka, aniž tuší, že jím nebyl nikdo jiný než jeho otec. Romantické dílo převedl do filmové mluvy F. A. Brabec, autor úspěšné filmové adaptace jiného českého klasika – K. J. Erbena a jeho Kytice. Ve svém filmovém ztvárnění Máje posílil režisér a spoluautor scénáře dějovou linii vytvořením nové postavy kata – aktéra i vypravěče děje. Zásadním vkladem filmu je však jeho obrazová složka, jak u kameramana a režiséra F. A. Brabce bývá dobrým zvykem. Krajina a romantická zákoutí Českého ráje tu souznějí s poryvy duše všech hlavních postav. Důležitou složkou filmu se stalo i zhudebnění známých veršů skupinou Support Lesbiens. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (791)
Máj se odehrává v nějakém podivném paralelním vesmíru, v němž se nacházejí těžko pochopitelné prvky a probíhají obtížně dešifrovatelné události: v okolí popraviště se vznáší klobouky, loďka pluje sama po řece, skupinky teenagerů ("strašný lesů pán" a jeho banda) přepadávají listonoše a hledají u něj jídlo nebo peníze, kat mlátí před popravou loukoťovým dřevěným kolem o popraviště za pokyvování okolostojících a tentýž kat v průběhu celého filmu recituje verše, ve kterých lze lehce rozpoznat slavnou lyricko-epickou báseň K. H. Máchy (Máj se jmenuje i celý film, takže jakási spřízněnost s Máchovými verši na symbolické rovině celého filmu je zřejmě autorským záměrem - jméno „strašného lesů pána“ Viléma a jméno Jarmily, společné milenky Viléma a jeho otce, se shodují s jmény postav Máje, rovněž syžet filmu má k Máchovu Máji určitou afinitu), když Vilém symbolicky naznačí popravu svého otce, vše kolem začne jakoby rudnout krví, pomiňme již celkem banální fakt, že hlavní hrdinka je němá nymfomanka, trpící zřejmě abulií.___________ Na rozdíl ku příkladu od "zóny" ve Stalkerovi, se mi však nahodilost konfigurace prvků a událostí v čase jeví nepříjemně vykonstruovaná a ne zcela soudržná. Už jeho nanicovatě pohlednicová materie působí poněkud zatěžujícím dojmem, takže divák se pak nesoustředí ani tak na uměle vyvolanou surrealistickou tvůrčí hru, jako spíš na "hezké barevné obrázky". Nejsem si úplně jistý, jestli jsem Máj správně uchopil - možná se jedná o jakousi podvratnou estetiku kýče a hnusu. Nějak se mi v tom celku ztrácí sjednocující prvek. Snad se skrývá v samotném názvu - ve spojitosti s verši K. H. Máchy, nejsem ovšem takový znalec tohoto našeho jediného romantického básníka, takže mi mohly některé spojitosti lehce uniknout...__________ Možná se klíč skrývá v dialogu, který zazní ke konci filmu pře popravou Viléma: "Už to brzy skončí, pán Bůh je milosrdný." - "Neskončí, milosrdný, to tedy není...". A bylo tomu skutečně tak - film trval ještě dlouhých deset minut. ()
Vilém „nefunguje“, ani Jarmila, dobrý Kukura a Tříska, skvělá hudba. Celkově málo intenzivní. Nevyhnutelná tragédie je spíše jakoby náhodou nežli v důsledku rozervanosti hrdinů, protože postavy se tam pohybují od ničeho k ničemu. Ze scény, která následovala po vraždě mlynáře, jsem se nepokrytě smál, ježto mi připomněla Trhák. 30 % ()
Byl pozdní večer, sychravý prosinec a povinnost mi velela pustit si Máj. Před očima se mi začal odehrávat důvěrně známý, a přece v mnohém jiný, příběh tragické lásky. Vilém je fešák (ale strašný lesů pán fakt ne), Jarmila zase lehčí děva (příliš, příliš!), kat s libým hlasem pak jakýmsi strůjcem osudových událostí. Mácha se občas vytrácí, ale z mého pohledu zůstalo zachováno to nejdůležitější - duše. Víc by se mi sice líbilo, kdyby Brabec adaptoval poctivěji, jenomže to se to tak někdy sejde: jste duševně rozněžnělí a onen příběh v kombinaci s nádhernými obrazy a překrásnou hudbou ve vás opět probudí romantika, který už nějaký ten pátek hibernoval... Takže přes všechny výtky za plnou! Protože jak každý správný romantický hrdina ví, citům se vzpírat nelze. ()
Slušné řemeslo, které - ve srovnání s literární předlohou - sice nic nepovzneslo, ale také nepokazilo. Brabcovi se podařilo stoprocentní řemeslné - místy i umělecké - převedení máchovské snovosti do filmové řeči. Řeči více kopírující než inspirující a dále posouvající. Neherci Stropnický (jako publicista je rozhodně výrazně lepší) a Lehnertová naplnili ideál krásy máchovských hrdinů. To, že mluví minimálně, případně vůbec ne, je věci v daném případě rozhodně na prospěch. Zůstává otázkou, zda by scénáři při ztvárňování tohoto lyrickoepického eposu prospělo více epičnosti - i špičkoví herci jako Divíšková, Kukura nebo Přeučil nemají v podstatě co hrát, pokud nevezmeme na milost Brabcův vývod o upřednostnění mimiky před slovním projevem. Loupežnická tlupa je poměrně věrným výrazem převládajícího konzumistického stylu soudobé mladé generace; k tomu hudba skupiny jako Support Lesbiens nesporně patří. Srovnáme-li výsledný obraz s tzv. moderním režijním divadelním pojetím shakespearovských her, nevychází Brabec z tohoto srovnání nijak beznadějně. Podobně - a ještě výrazněji - jako v případě skutečného uměleckého krachu, kterým je relativně nedávno do distribuce uvedené zfilmování Smetanovy LIBUŠE (neklame-li mne paměť). Uznávám, že MÁJ lze pojednat i lépe. Ale kde, jak a kým? ()
Po shlédnutí Máje jsem došel k jasnému rozhodnutí, F. A. Brabec by se měl v budoucnu držet jen a pouze kamery. Exteriérové záběry působí opravdu malebně a, dalo by se říct, romanticky. Ovšem co se týče dějové stránky, kdybych o Máji nic nevěděl, téměř nic bych nepochopil. Vše je příliš zmatené a je zde mnoho rozporů s předlohou (tam Vilém do poslední chvíle neví, že zabil svého otce) a s jednáním postav (z Jarmily udělali v podstatě kurvu). Herci jsou až na výjimky (Jan Tříska, Vladimír Javorský, Jan Přeučil) afektovaní - Matěj Stropnický vypadá jako holka, Juraj Kukura spíš jako otrapa než mlynář a loupežníci spíše jako zfetovaní hippies. Na druhou stranu Sandra Lehnertová je sice hodně toporná, ovšem roli to nijak nevadí a její půvab všechny nedostatky vynahrazuje. Hudba skupiny Support Lesbiens působí místy opravdu nevhodně a přes krátkou stopáž jsem se nudil. V každém případě doporučuji spíše Máchovu báseň, než tento videoklip (filmem se to skoro nazvat nedá) s hezkými obrázky, charismatickou Třískovou recitací a místy nevhodným hudebním doprovodem. 35%. ()
Galerie (40)
Photo © BELTFILM - Jan Vojtek
![Máj - Z natáčení](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/161/922/161922983_c1f740.jpg)
Zajímavosti (11)
- Přestože se děj odehrává v 18. století, mají Jarmila (Sandra Lehnertová) i Hynek vyholené podpaždí a Jarmila oholené nohy. (Novalinda)
- Když je starý mlynář podřezáván, tak se mu na hrdle neobjevuje žádná krvavá stopa - až po chvíli mu začne ze strany krku stříkat krev, což by neodpovídalo podříznutí, nýbrž bodnutí do krční tepny. (cubajz)
- Kostýmní návrhářka Jaroslava Pecharová záměrně navrhovala filmové kostýmy tak, aby připomínaly oblečení hnutí hippies, zdůrazňující touhu mladých lidí po svobodě. (Lynette)
Reklama