Bakaláři - Série 9 (1980) (série)
Režie:
Jaroslav DudekScénář:
Jaroslav DietlObsahy(1)
Zahrejte mi tu mou zamilovanou… Do dechové kapely nastupuje mladý trumpetista Josef Hraběna (O. Havelka). Je tu však jedna tradice – setkává se se starým panem Vojtěchem Šafářem (L. Pešek), velkým milovníkem dechové hudby, který si při každé sobotní tancovačce nechává zahrát svou zamilovanou skladbu Nešťastný šafářův dvoreček. Tu si i sám oddiriguje a vždy za to kapele pěkně zaplatí. Když je pak pan Šafář na smrtelné posteli, objedná si u kapely hudbu k pohřbu a předem i zaplatí. K překvapení všech se ale na nejbližší zábavě opět objeví živ a zdráv… (Česká televize)
(více)Recenze (9)
Povídka je to hezká, vlastně docela milá, pan Šafář byl zcela jistě hodný člověk, tím spíše ztvárněný L. Peškem. Nicméně mi to spíše připadá jako klip nějaké dechovkářské kapely. Pán si objedná píseň na pohřeb, pak nezemře a nakonec ano. K tomu všemu hraje plno hudby, což potěší milovníky dechovek. Smutné, ale nemastné, neslané. O jednotlivých postavách toho moc nevíme, tak nám ani nemohou za tak krátký čas přirůst k srdci. ()
"A pamatuj, že dobrej muzikant nikdy nehraje zadarmo !!" ()
Asi to má bejt jakože lidský a dojemný příběh, ale celý je to o funusech a pohřební hudbě a nějak to nemá koule. ()
Láska k hudbě. To je podstatou bakalářského příběhu, který se však neohlíží po mladých lidech, ale po seniorech. Přesně řečeno po senioru odněkud z vesnice v podání Ladislava Peška majícího rád dechovou hudbu, pro kterou je ochotný udělat vše. Má i svou oblíbenou skladbu, což není nijak neobvyklé. Příběh, který hlavně u mladých diváků nenalezne pochopení a není divu. Dechovou hudbu z nich poslouchá málo kdo a už vůbec neexistuje tolerance k druhému, zvláště staršímu člověku. Příběh obyčejný, poučný, prostě takový místy až nevýrazný, ale přiblížením dané skutečnosti velmi zajímavý. ()
Patetičtěji už to zahrát nešlo? ()
Reklama