Přiznání policejního komisaře prokurátorovi republiky
-
Confessione di un commissario di polizia al procuratore della repubblica (více)
Režie:
Damiano DamianiScénář:
Damiano DamianiKamera:
Claudio RagonaHudba:
Riz OrtolaniHrají:
Franco Nero, Martin Balsam, Marilù Tolo, Giancarlo Prete, Adolfo Lastretti, Nello Pazzafini, Calisto Calisti, Luciano Catenacci, Vincenzo Norvese (více)Obsahy(2)
Když mafie stojí nad zákonem, nezbývá než vzít spravedlnost do vlastních rukou... Palermo kolem roku 1970. Policejní komisař Bonavia (Martin Balsam) provádí rutinní kontrolu městského ústavu pro duševně choré, který je viditelně zanedbaný. Komisař se rozhodne nad vedením blázince přivřít oči, pokud ovšem okamžitě propustí jednoho ze svěřenců a prohlásí ho za zdravého. Zdánlivá laskavost dá do pohybu nebezpečnou hru s mafií a zatáhne ostříleného policistu do bratrovražedného střetu s dalším ochráncem zákona, idealistickým prokurátorem Trainim (Franco Nero). Propuštěný pacient se totiž hned vzápětí pokusí zastřelit stavebního magnáta, jenž skrze úplatky, vydírání a vraždy ovládá celou metropoli. Vyšetřováním atentátu jsou pověřeni právě Bonavia s Trainim a jak případ pokračuje, odhaluje se hluboká propast mezi jejich chápáním spravedlnosti... Italské kriminální drama patří ke stěžejním dílům žánru poliziotteschi, který vychází z temných akčních a detektivních filmů, avšak s ostrou kritikou vládnoucích vrstev. Damianiho snímek ukazuje ponurou vizi Itálie, kdy organizovaný zločin prostoupil všechny státní složky a zcela zardousil možnost spravedlivého procesu. Hlavní konflikt pak neleží mezi představitelem zákona a unikajícím zločincem, ale mezi dvěma státními úředníky, přičemž oba chtějí dostat mafiánského bosse. Avšak zatímco mladý soudce stále ctí literu zákona, protřelý policista se naděje na jeho odsouzení dávno vzdal a rozhodl se proti mafii bojovat jejími zbraněmi. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (50)
Režisér, který natočí takovýto film a přežije je buď hrdina nebo mafián. Někdy mám pocit, že tyto filmy jsou točeny, když už ne přímo na objednávku mafie, tak s jejím skrytým souhlasem, aby dali široké veřejnosti, policii i justici jasně najevo, že nemá význam válčit s mafií. Po této stránce splnil film svoji roli dokonale. Divák odchází z kina totálně znechucen s nevyslovenou otázkou. Proč je toto možné? ()
Jak už zaznělo v jednom z předchozích komentářů, tyhle filmy si snad platila mafie, aby ukázala, že bojovat s ní je zbytečné. Na podobné téma mě víc zaujaly filmy Ctihodné mrtvoly nebo Sto dní v Palermu. Tohle sice taky není špatný, má to i pár výborných dialogů ve fotogenických lokacích, ale je tu jeden háček – mě nikdy nebavil Franco Nero. ()
Skvělý film, a skvělá atmosféra italského jihu ovládaného mafií. Film s námětem podobně bezvýchodným jako Vyšetřování skončilo - zapomeňte, zamrazí, když přijmeme paralelu s dnešní dobou u nás. Dabing, který právem patří do zlatého fondu každého sběratele. Že je tempo pomalejší a vražd jen několik? Tenhle film stojí na dialogu, bolesti, přemýšlení, jsou tu a až do konce zůstanou pochyby. Pokud vám to nestačí, tak si zahrajte Duke 3D... ()
Mrazivé kriminální drama, jaké se dnes již netočí. Atmosféra by se opravdu dala krájet, děj spěje od špatného k ještě horšímu, přičemž na závěr příběhu zůstává nepříjemná pachuť na jazyku s otázkou, zda vůbec existuje na světě nějaká spravedlnost a pokud ano, má v tomto světě ještě šanci vyhrát? Řada syrových scén (pohřbívání do betonu), výborně napsané dialogy a herecký koncert Franca Nera a Martina Balsama (obzvlášť v jejich společných scénách) už jenom potvrzuje sílu a nadčasovost tohoto filmu. 80%. ()
Politika nepatří k mým velkým zájmům, ale politické thrillery z této doby přesto sleduji velice rád a neodrazuje mě ani levicová orientace některých tvůrců. Ale zatímco třeba u filmů Costa-Gavrase trnu napětím i v případě, že předem vím, jak příběh skončí, jsem plně pohlcen atmosférou, vychutnávam si herce a další lahodné tvůrčí ingredience, Damiano Damiani mě už podruhé nechává převažně chladným, jeho film po většinu času pro mě postrádal atmosféru. Damiano nevytvořil až na pár scén k závěru ani kus patřičného napětí, herci (no.. snad s výjimkou Martina Balsama) mi připadali poněkud nezáživní, děj zasazený do policejního prostředí včetně postav až průhledně jednoduchý a výslední dojem z filmu spíše takový... ve jménu čistě účelového nastavení kritického zrcadla. Ale kde chybí působivost, tam chybí pro mě i onen pocit velkého přesahu a přes to vysoké hodnocení vnímám PŘIZNÁNÍ jako spíše průměrný film svého druhu, který mě jaksi nedokázal překvapit. S napětím Vrahů pořádku, tísnivosti Doznání či tajemnou atmosférou Ctihodných mrtvol tohle ani moc nejde srovnávat, tady jsem navzdory slibnému obsahu i jako odpočatý polovinu filmu témeř prozíval. Pokud mi něco přihrálo myšlenku dát nakonec až 3 hvězdičky, tak určitě jsou to velmi zajímavé společné dialogy mezi mladým prokurátorem až s fanatickým uctíváním všeho, co patří pod zákon, a zkušeného stárnoucího komisaře vnímajícího spravedlnost v širším úhlu pohledu. [55%] ()
Galerie (30)
Zajímavosti (1)
- Podle filmu vznikla v roce 1973 v Československu stejnojmenná rozhlasová hra. (Přemek)
Reklama