Režie:
Andrzej ŻuławskiScénář:
Andrzej ŻuławskiKamera:
Andrzej J. JaroszewiczHrají:
Janusz Olejniczak, Marie-France Pisier, Sophie Marceau, Féodor Atkine, Aurélien Recoing, Roman Wilhelmi, Clément Harari, Bénédicte Loyen, Serge Renko (více)Obsahy(2)
Velké umění a velká láska George Sandové a Fryderyka Chopina. Na letním pobytu v Nohantu se v roce 1846 schází v domě baronky Dudevantové, známé spisovatelky Georg Sandové, řada osobností z řad umělců a intelektuálů. Potkáme se tu s malířem Eugenem Delacroixem, Alexandrem Dumasem mladším, Turgeněvem i s mladičkou dcerou Sandové Solange a jejím rozháraným synem Mauricem. Domem zní klavír Fryderyka Chopina, který byl blízkým přítelem Sandové po dlouhých osm let, ve kterých oba napsali mnohá svá nejlepší díla. U Chopina naplno propuká zhoubná nemoc, které za tři roky podlehne – „umírám a ještě jsem tolik plný hudby...". Polský režisér Andrzej Zulawski pojal film o dohasínající lásce Sandové a Chopina jako féerii o umění, svobodě a neutuchající touze žít, tvořit a milovat. (Česká televize)
(více)Recenze (12)
Žulawskému lze věřit jeho běsy. V tomhle filmu je spousta barvotiskových záběrů, které by mohly být velmi špatné, nebýt režírovány výsostným umělcem. Samotný koncept umělce jako šílícího bezmocného nástroje Génia je riskantní. Žulawskému to vychází. Jestli jste se u Umělcovy smlouvy lehce nudili, zkuste tohle. kongamato2 výstižný. 90% ()
Trošku příliš bláznivé, alespoň na můj vkus, nicméně emočně mne to strhlo. Vizuální pastva pro oči, bizarní záběry, mnohdy prapodivně vedený děj. Film, na který je zapotřebí mít náladu. ()
Úplne mimo, tvorcovia tu všetky veľké osobnosti hudby a literatúry ukázali ako nejakých pomätencov, čo v kuse len skáču, kričia, váľajú sa po lúke a hneď na to plačú. Totálne sfetovaní hippisáci. Navyše komunikujú medzi sebou skoro vo veršoch, no trapas proste, neboli to snáď bežní ľudia ako každý iný? Ak je Chopin romantický pianista, to neznamená, že sa dennodenne pozeral von z okna s pritepleným pohľadom. Dej je totálnou tragédiou, pozitívom je výborný výkon Marceau. ()
Lyrické, melodramatické, poetické a skvele! Typický Zulawskeho filmu. Absurdné a komické scény, okúzľujúce a pohľadné herečký (šarmantná Sophie Marceau), snovosť a teatrálnosť. Film zobrazujúci posledné dni virtuózneho skladateľa Frederika Chopina ktorý žije vo veľkosvetskej spoločnosti a stretáva sa s významnými, súvekými osobnosťami ( maliar Eugène Delacroix alebo spisovateľ I.S.Turgenev či prozaik Alexander Dumas). Vo filme neustále hra zložitá artificiálna hudba (Chopin, Bellini) ktorá nie je moc výrazná. Vo filme sa objavujú fantasmagorie, fantastické a neskutočné bytosti (strašidla, prízraky, mýtické postavy). Sophie Marceau ako necudná Solange zvláda svoju role dobre aj keď jej herecké kvality sú pre mňa diskutabilne, ale ako žena je rozprávkovo krásna. Neviem či by sa pačil aj ne-fanúšikom Zulawskeho ale ja som si ten zvláštny a neznámy snímok ohromne užil. Subjektívne 95% Objektívne 60%. ()
Ke svému překvapení jsem zjistil, že u Żuławského nemám žádné hodnocení ani komentáře. A tak jsem nějaké přidal. Bylo by škoda nevyzvednout především film"Třetí část noci", který ve své a mé době patřil mezi zásadní... Mezi ním a shlédnutím Modré noty leží tedy rovných padesát let. V několika málo komentářích se vyskytuje slovo "féerie", to je na místě, a je to také celý svět Andrzeje Żuławského, který možná právě v tomto filmu se vyjevuje ve své nejryzejší formě. Naopak při vyjmenovávání účastníků toho féerického podniku chybí jméno sochaře Augusta Clésingera, který se do závěrečného děje vřítí jako smršť. Żuławski je každopádně jedním ze svébytných myslitelů a režisérů, a přístup k němu není nikterak snadný. ()
Kavárenské matiné. Umělecký, prominentní dýchánek. Ze salónků nekonečná nekonvenčnost se line. Soužení i plameny, ze dveří, z okenic. Měkké sofa pro volný trh lásky a umírání. Zahořet, zatoužit, neuzmout křídla, neuzmout zhola nic, fantazii se skutečností doprovodit. Básni (od) srdce, básni, odemknuté lyrickým klíčem, výjimečně poctivou magií, se podrobit. Uvnitř duch slibné slávy, en plein air duch velectěné liberté. ()
Dům plný bláznů. Možná geniálních, ale bláznů. Taky plný umírání ... a každý z nich se s blízkostí smrti vyrovnává po svém. Nicméně ... jakoby se ztrátou zábran prodali duši. Jejich příběh má prázdné oči, ve kterých se nic nezrcadlí ... která všechno pohlcují ... světlo i tmu - ve všech myslitelných podobách. A tak zůstává jen splín, rozlézající se bez zábran do všech koutů ... navzdory frivolnímu afektovanému tyátru. Po absolvování podobných pseudointelektuálních, do sebe zahleděných hříček se mě většinou zmocňuje trudnomyslnost ... a taky mívám chuť se opít. Život je příliš krátký na to, abych s nimi ztrácela čas, jenomže dopředu mě obyčejně nikdo nevaruje ... 2,5* ()
Jedno je jisté: není to jeden z tuctových životopisných filmů o skladatelích. On to vlastně ani není životopis a hudba, která ve filmu zní neustále, nutně po čase leze na nervy. Obdivuhodně vedení a sehraní herci, vizuálně úžasné, ale... nevím, jestli ta dávka afektu není až příliš velká. Pauz, kdy si od ní divák odpočine, je ve filmu pomálu. Spíš divadlo než film. ()
Skvostná bláznivina plná krásných Francouzek, jež obletují Chopina a další vybranou společnost. ()
Opravdu nevšední snímek, plný neutuchající pěkné hudby, vášní, umělců a také celkově umělecky pojat a podán. Sophie Marceau je nejen krásná, ale dle mě i výborná herečka (aspoň zde na mě tak působí). Nebýt občas až nechutných scén Chopinova chrlení krve a pro mě zbytečných "duchů, víl a ostatního nadpřirozena" (to ovšem nijak moc nevadilo), hodnotil bych ještě výše než 80%. Film uvedla ČT Art 8.9.16 (české znění ČT 2016), ale 11.9.16 má film jen 41 hodnocení (a skóre 76%). ()
Tady se asi někdo zbláznil ... ()
Zatím 10 minut. Třeba časem lépe, ale dál jsem se nedostal. To ten Chaplin nemoh chvíli přestat ? ()
Reklama