Režie:
Alan RickmanKamera:
Seamus McGarveyHudba:
Michael KamenHrají:
Emma Thompson, Phyllida Law, Sheila Reid, Arlene Cockburn, Sean Biggerstaff, Alan Rickman, Sandra Voe, Sandy Neilson, Christian ZanoneObsahy(2)
Ten den byl takový mráz, že zastavil dopravu a tím i čas. Ale těch osm lidí jako by jej nevnímalo dva chlapci záškoláci, pro které je pobyt v mrazivých pobřežních skalách pořád lákavější, než vysedávání ve školních škamnech. Dvě babky, žijící už jen nekrology a pohřby. Teenageři Alex a Nita, prožívající první okamžiky vzájemného okouzlení. A především fotografka Frances a její matka Elspeth, svádějící spolu věčný boj, v němž se mísí láska a nenávist, starost a nepochopení...
Čtyři dvojice různého věku, čtyři příběhy, odehrávající se ve skotském přímořském městečku, míjející a prolínající se tak jako stopy ve sněhu...
(Česká televize)
Recenze (56)
Tak tímhle debutem si Alan Rickman coby režisér nasadil laťku pro svá potenciální další díla pěkně vysoko. Velmi dobrým tahem bylo obsazení Phyllidy Law do role filmové matky Emmy Thompson, neboť ona je i skutečnou matkou této vynikající britské herečky. Myslím, že se obě v tomto filmu báječně doplňovaly a jelikož větší část příběhu spočívala právě na nich a na jejich vztahu, dost to celkové úrovni pomohlo směrem nahoru. To ale neznamená, že by další herci a herečky nějak selhali, jen jejich "duely" v tomhle filmu neměly až tolik prostoru, díky čemuž je obě uvedené dámy poněkud zastínily. Každopádně se jedná o VELMI zdařilý snímek a já jen doufám, že se od Rickmana-režiséra dočkáme ještě nějakého jiného podobně vyvedeného filmu. ()
Britské, zimní, rodinné, poutavé, soukromé. Klasický klubovkový snímek, který vypráví o vztazích mezi přáteli, milenci, rodiči a dětmi. Vše se navíc odehrává ve studeném šedém Skotsku. Herci úžasní. Pozitiv asi moc nehledejte, je to spíš snímek na zamyšlení. ..a venku stále prší.. ()
Alan Rickman je jako debutující režisér překvapivě vyzrálý, kamera, hudba i střídání jednotlivých mikropříběhu do sebe dobře zapadá. Ale nemůžu si pomoct, nudila jsem se. Hlavní příběh matky a dcery dostal podle mě zbytečně velký prostor, na to, jak se vlastně nic nedělo a nic pořádně nevysvětlilo. Je to sáhodlouhý vyčítavý dialog, který se nijak neposune a zůstává stále ve stejné rovině dorážející matky a vzdorně odporující dcery. A to samé platí pro zbývající tři dvojice. Není tam žádný posun v charakteru nebo odhalení nových souvislostí. KOUSEK DĚJE. Pointa všech příběhů je stejná: zůstaneme spolu. O charakterech postav se toho moc nedozvíme. Některé dialogy jsou nepřesvědčivé - zejména ti školáci, kteří se baví spíše jako zhrzení mladí muži. Přehnaný byl i závěr s chůzí po zamrznutém moři, nejspíš metafora, že končí dětství a budeme se muset vydat do zrádného dobrodružství jménem život. Na divadle to nejspíš funguje, ale zfilmované to působí jednoznačně jako pokus o sebevraždu, která nemá žádnou oporu v předchozím ději. Dvě postarší paní bavící se návštěvou pohřbů byly jen anekdotickým příběhem bez nějakého gagu na závěr (jaký udělal například Neruda v povídce O měkkém srdci paní Rusky). /7. 7. 13./ ()
Stále netuším, co si o filmu jako takovém mám myslet, je to hodně zvláštní a svým způsobem i dost náročný film, který zachycuje život tří generací, které se obávají, že skončí jako rodiče. Nebo alespoň tohle jsem si z toho odnesla já. Nejvíce mě bavily scény s chlapci, kteří kouřili u moře a bavili se spolu o sexu a masturbaci, následná přítomnost Emmy Thompson a Phyllidy Law to jen vylepšila, nicméně si nejsem úplně jistá jestli jsem pochopila konec. Film mi přišel až moc složitý a komplikovaný, ale jsem si jistá, že přesně takhle to Alan Rickman zamýšlel, když napsal scénář. Možná tam dokonce i dal i něco ze svého života a z pohledu jeho jako chlapce, ale mě osobně ten snímek nijak nezaujal. ()
Chvilku jsem s plným hodnocením váhala, mám totiž ráda filmový perfekcionismus. Na rozdíl od divadla mi zde vadí, že se mluví o strašném větru a nehne se ani lístek na stromė, ani vlásek na hlavė dámy, která si na ukrutný vítr stěžuje. Chlapec močí do sněhu, jenž zůstává i nadále běloskvoucí. Jenže i u panovnických dvorů věděli, že každá krása má mít svoji pihu. A ty příběhy malého mozaikové filmu jsou natolik krásné a poetické, že je ta piha snad i nutná. Příběh matky a dcery, které si už dávno nemají co říct, ale přesto se k sobě snaží zase najít cestu, je nejlepší, především díky výkonu představitelky mámy Lawové. Má v sobě kus dojemnosti, laskavosti i pochopení, přesně jak už to ve vztahu matek s dospělými dcerami bývá. A poetické vyprávění o dobrodružstvích dvou chlapců, kteří se vydali za školu, patří určitě k tomu nejlepšímu, co na dané téma vzniklo. ()
Galerie (24)
Zajímavosti (5)
- V 2:46 počas úvodných titulkov má režisérske cameo Alan Rickman. (Elessar.)
- Alana Rickmana k zájmu o látku vyprávějící příběh matky s dcerou inspirovaly rozhovory s jeho dlouholetou hereckou kolegyní Lindsay Duncan, která mu vyprávěla příhody se svou matkou, v té době již trpící Alzheimerovou chorobou. Seznámil ji s herečkou a dramatičkou Sharman Macdonald, která na základě toho napsala divadelní hru a později i filmový scénář. (makimarketa)
- Hlavní role Frances a Elspeth si zahrály skutečná matka s dcerou Phyllida Law a Dame Emma Thompson. (makimarketa)
Reklama