Režie:
Tomas Villum JensenScénář:
Anders Thomas JensenKamera:
Mads ThomsenHudba:
Jeppe KaasHrají:
Ulrich Thomsen, Nikolaj Lie Kaas, Line Kruse, Kristian Halken, Nicolaj Kopernikus, Jakob Cedergren, Lars Brygmann, Niels Olsen, Peter Mygind (více)Obsahy(1)
Claus Volter točí artové filmy, sbírá ceny na festivalech, ale má to jeden háček, do kina na jeho filmy moc lidí nechodí. Vlastně skoro žádní. Tonny pracuje ve firmě na třídění a likvidaci odpadu. Díky své výbušné povaze se nesmí téměř stýkat s vlastními dětmi. Když mu po dlouhé době povolí návštěvu, vezme je do kina. Nešťastnou souhrou okolností skončí v sále, kde se právě promítá nový Clausův film. Zážitek je to věru otřesný a Tonny chce vrátit vstupné. A zdá se, že ho nic nezastaví. Ve snaze najít režiséra toho příšerného filmu se stane komparsistou při natáčení dalšího Volterova díla, a když utrpí zranění, otevírá se možnost ovlivnit to, jak bude vypadat příští Volterův film. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (42)
„Sakra, nemůžu se na to dívat, jdu! Proč říkají takový kraviny?!“ - „Dej tomu šanci. Idě se to líbí.“ - „Ne, nudím se, je to ubohý.“ - „Sněz trochu popcornu a dáme si trochu koly. Užijeme si to. Může se stát, že se to zlepší.“ Jenže ono se to nezlepší a Tonnyho vzrůstající vztek vyvolá řetězec událostí, který mu změní život od základů…Nebezpečně výbušná trhavina toho krom pasáže v kině z počátku mnoho k zasmání nenabízí a je ze všeho nejvíc obstojnou satirou na filmový průmysl. Po zahájení natáčení film naštěstí dostane šťávu a vtip, mnohé situace opravdu pobaví (často díky podařené interakci 2 hlavních protagonistů). Problém je, že s postupující stopáží se snímek zase začne vracet do původních kolejí, navíc stále víc hraje na vážnější notu (některé z postav nepříliš uvěřitelně „prozřou“) a samotný dojezd pak už moc podařený není. Hodnocení se pohybuje na pomezí 3/4*, ale v tomhle případě zaokrouhlím směrem dolů, potenciál snímku zůstal bohužel z větší části nevyužitý. „To je samotná podstata umění, že lidé nedostávají to, co se jim líbí.“ ()
Hotovo. Jsem rozstřelený ještě teď. Prvních zhruba 20-25min než přijde natáčení posledního dílu trilogie,jsem nechápal. Je to neotřelé,originální, Kaas a Thomsen totálně boží. Vedle takové komedie se americké a podobné zhovadilosti nemůžou ani postavit, nepamatuju si,kdy naposledy jsem se tak bavil. Zvedlo mi to náladu,jak už dlouho nic. Ke konci už jsem měl strach,že trošku přeladí na vážnější notu,ale návštěva v ZOO to zase zabila! 5 jak z praku!!!:) ()
„Drž tu kameru v klidu! Ať divák vidí, co se děje! Dyť to vypadá jako domácí video!“ --- „Když to má fungovat, tak to musí vyústit do umělecké formy! Rozklepaná kamera vyjadřuje Rosinu frustraci.“ --- „Claus se ti snaží říct, že jestli je vada na kráse nebo dramaturgická chyba ve scénáři, tak s tím prostě zatřeseme. Pak si jí divák nevšimne.“ *** Měl jsem chuť přidat hvězdičku navíc, když si oba Jensenové tak otevřeně střílí z filmařského fenoménu jménem Dogma 95, ale to bych musel mít z filmu ještě lepší dojem. Popravdě jsem už dlouho neměl z žádné komedie tak schizofrénní pocity: mnohokrát jsem se nahlas smál, herci byli fajn (víc mě ze dvou hlavních postav bavil režisér v podání Nikolaje Lie Kaase) a řada hlášek, vtipů a scén skvěle funguje, na druhé straně všechno povedené mi připadá zabalené do režijně či stylově dost průměrného obalu a také skvělé momenty se střídají s těmi, kdy se celek ve své chaotičnosti rozkládá. Hlavní myšlenka, vyústěná do scény s pochvalnými kritiky pro šílený filmařský výplod, tu kopíruje De Sicu a jeho Hon na lišku, což by mi ale nevadilo i vzhledem k tomu, že tady je rozpracovaná v odlišné době + také s narážky na jinou filmovou tvorbu. Zápletka o střetu podivného artového režiséra s jeho arogantně protivným odpůrcem z řad diváků, s vyústěním se společnou práci na dalším filmu, má v sobě pěkně absurdní rozměr, ale děj je tu postupně naplněn tolika nahodilými a neuvěřitelnými zvraty, že nad požadovaným dojmem absurdity vyhrál dojem chaosu a neukočírovanosti. Až to celé (včetně závěru ze ZOO) působí jako vygradovaný sled příhod a několika nápadů, které by chtěly dohromady fungovat i jako souvislý příběh, ale potřebovaly by k té funkčnosti více dramaturgicky učesat a propracovat. Je hezké, když se takový film dokáže s parodickou nadsázkou trefně vysmát jistému typu filmové tvorby – méně již, když samotný děj působí tak neuvěřitelně a neučesaně, až sám téměř volá po další parodii. Jako oddychovka na jedno zhlédnutí to však neurazí. [65%] ()
Není to sice tak dobré jako Adamova jablka, která se pro mne stala normou na posuzování čených komedií, ale i tak je to jedna z nejlepších dánských komedií, které jsem viděla. Takový dánský Trhák pana Bowfingera. Nejsem si jista, zda se dá označit za parodii Larse von Triera, spíš si dělá srandu z intelektuálských filmů obecně. ()
Když něco napíše Anders Thomas Jensen, tak je to prostě pecka. V současném dánském filmu se točí úzká skupinka lidí (včetně dvou hlavních protagonistů "Bomby"), kteří ale stále přichází s něčím novým a to je paráda. Všichni sice víme, že lidé od filmu jsou egomaniaci a realitní agenti, že jsou pošuci, kteří to nemají v hlavě v pořádku, ale v Sprængfarlig bombe se tomu můžeme znovu a znovu smát. "Fucking fuck. Našli nás." "Fuck. Musíme uniknout francouzským oknem na jižně orientovanou verandu." ()
Reklama