Režie:
Tomas Villum JensenScénář:
Anders Thomas JensenKamera:
Mads ThomsenHudba:
Jeppe KaasHrají:
Ulrich Thomsen, Nikolaj Lie Kaas, Line Kruse, Kristian Halken, Nicolaj Kopernikus, Jakob Cedergren, Lars Brygmann, Niels Olsen, Peter Mygind (více)Obsahy(1)
Claus Volter točí artové filmy, sbírá ceny na festivalech, ale má to jeden háček, do kina na jeho filmy moc lidí nechodí. Vlastně skoro žádní. Tonny pracuje ve firmě na třídění a likvidaci odpadu. Díky své výbušné povaze se nesmí téměř stýkat s vlastními dětmi. Když mu po dlouhé době povolí návštěvu, vezme je do kina. Nešťastnou souhrou okolností skončí v sále, kde se právě promítá nový Clausův film. Zážitek je to věru otřesný a Tonny chce vrátit vstupné. A zdá se, že ho nic nezastaví. Ve snaze najít režiséra toho příšerného filmu se stane komparsistou při natáčení dalšího Volterova díla, a když utrpí zranění, otevírá se možnost ovlivnit to, jak bude vypadat příští Volterův film. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (42)
„Drž tu kameru v klidu! Ať divák vidí, co se děje! Dyť to vypadá jako domácí video!“ --- „Když to má fungovat, tak to musí vyústit do umělecké formy! Rozklepaná kamera vyjadřuje Rosinu frustraci.“ --- „Claus se ti snaží říct, že jestli je vada na kráse nebo dramaturgická chyba ve scénáři, tak s tím prostě zatřeseme. Pak si jí divák nevšimne.“ *** Měl jsem chuť přidat hvězdičku navíc, když si oba Jensenové tak otevřeně střílí z filmařského fenoménu jménem Dogma 95, ale to bych musel mít z filmu ještě lepší dojem. Popravdě jsem už dlouho neměl z žádné komedie tak schizofrénní pocity: mnohokrát jsem se nahlas smál, herci byli fajn (víc mě ze dvou hlavních postav bavil režisér v podání Nikolaje Lie Kaase) a řada hlášek, vtipů a scén skvěle funguje, na druhé straně všechno povedené mi připadá zabalené do režijně či stylově dost průměrného obalu a také skvělé momenty se střídají s těmi, kdy se celek ve své chaotičnosti rozkládá. Hlavní myšlenka, vyústěná do scény s pochvalnými kritiky pro šílený filmařský výplod, tu kopíruje De Sicu a jeho Hon na lišku, což by mi ale nevadilo i vzhledem k tomu, že tady je rozpracovaná v odlišné době + také s narážky na jinou filmovou tvorbu. Zápletka o střetu podivného artového režiséra s jeho arogantně protivným odpůrcem z řad diváků, s vyústěním se společnou práci na dalším filmu, má v sobě pěkně absurdní rozměr, ale děj je tu postupně naplněn tolika nahodilými a neuvěřitelnými zvraty, že nad požadovaným dojmem absurdity vyhrál dojem chaosu a neukočírovanosti. Až to celé (včetně závěru ze ZOO) působí jako vygradovaný sled příhod a několika nápadů, které by chtěly dohromady fungovat i jako souvislý příběh, ale potřebovaly by k té funkčnosti více dramaturgicky učesat a propracovat. Je hezké, když se takový film dokáže s parodickou nadsázkou trefně vysmát jistému typu filmové tvorby – méně již, když samotný děj působí tak neuvěřitelně a neučesaně, až sám téměř volá po další parodii. Jako oddychovka na jedno zhlédnutí to však neurazí. [65%] ()
Já ty Dány miluju. Ať to natočí jeden Jensen, druhý Jensen, ať tam hraje Thomsen, Kaas či Mikkelsen, tak stále je to jedna perla vedle druhé. Vždycky si směle a s velkým očekáváním od nich něco pustím a nepochybuji, že se budu bavit, neděsím se předem trpkého zklamání. Ten vtip, ta lehkost hereckého, režijního i scenáristického bytí se jen tak nevidí. Oni mají vše, co bych v našich současných filmech asi hledal marně, a proto to ani nehledám. Proč taky, když jsem našel konečně tu pravou, tj. dánskou tvorbu poslední dekády. A přitom zrovna zde je tak banální námět a k tomu hrstka herců, která hraje furt dokola v téměř každém dánském filmu... Ale když mi vyčaruje na tváři úsměv i taková klišé kravina, kdy Kaas jede v ušatce na golfovém vozíku, něco pokřikuje a následně sejme značku, pak to už hraničí s filmovým zázrakem. Točte dál, hoši, je jedno co, ale hlavně už točte! 84% Ty pouhé 4 hvězdy jsou důsledkem toho, že hodnotím v kontextu s nepřekonatelnými "jablky". ... Ne, ne. Já prostě těch pět musím dát, už pro klid svědomí. ()
Predstavenie dvoch vynikajúcich dánskych hercov a taká kuca paca medzi nimi. Raz ťahal za kratší koniec jeden, potom zase druhý. Niektoré humorné momenty sa vážne vydarili, najmä keď sa Tonny domáhal spravodlivosti. Samozrejme, pre okolie nič príjemné, no výraz tváre a celková pointa nedala inak, len sa tomu zasmiať. 70/100 ()
Nebezpečně výbušná trhavina šťourá pod kurníkem filmové kritiky, elitářství i soudobé poptávky po poklescích všeho druhu. Sice všechna prásknutí satirického biče vyznívají jaksi měkce a zanechají ledva povrchové šrámy, ale to hlavní dánská komedie dokáže: inteligentně bavit, s nadhledem zesměšňovat a přitom se nebrat vážně. Což začíná být jev pohříchu vzácný. ()
Jako satira funguje film i přes svou neadresnost velice dobře, protože není problém si dosadit konkrétní osoby, jejich mediální image a filmařská hnutí či poetiku. Problém nastává, když se začne řešit, co nám chce snímek říct, jestli si jenom nezávazně utahuje a míří na egoistické tvůrce uměleckých filmů nesnesitelných pro měšťáckého diváka, nebo se strefuje do obou táborů a záměrně nám představuje nesympatické postavy, s nimiž se nelze ztotožnit a kterým nejde fandit, a okázale v montážních sekvencích vynechává informace, kvůli kterým se závěrečná třetina uzpůsobuje žánrovým konvencím, ale nedrží pohromadě a fikčnímu světu chybí vnitřní logika. Přijde mi, že vlk se nažere a koza zůstane celá; jinak napsáno: neustále vyvádět z konceptu a přitom bořit žánrové konvence a vybízet k aktivnímu diváctví zvládá lépe ten, jenž byl nejspíš největší inspirací pro Nikolaje Liea Kaase. ()
Reklama