Režie:
Denis DercourtScénář:
Denis DercourtKamera:
Jérôme PeyrebruneHudba:
Jérôme LemonnierHrají:
Catherine Frot, Déborah François, Pascal Greggory, Clotilde Mollet, Christine Citti, Jacques Bonnaffé, André Marcon, Martine Chevallier, Frédéric Moulin (více)Obsahy(2)
Náhoda a arogance jí vzaly smysl života. Zbyla jí jen pomsta. Pro dvanáctiletou Melánii znamená hra na klavír smysl jejího života. Velmi pilně se připravuje na zkoušky na konzervatoř. Pravděpodobně by před komisí neselhala, kdyby předsedkyně, známá klavírní virtuózka, si při zkoušení nevyřizovala své osobní záležitosti a nevyvedla malou nezkušenou dívku ze soustředění. Rozhozená Melánie nedokáže zahrát skladbu tak, jak si ji nacvičila, a u zkoušek propadne. V tu chvíli ztratí smysl svého života. Po letech se Melánie opět setkává s klavírní virtuózkou, která je sice na vrcholu kariéry, ale psychicky velmi labilní. Melánie získá místo jako její asistentka. Nadešel čas pomsty. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (41)
Velmi komorní drama natočené s velkou profesionalitou. Dercourtův dvorní skladatel si dal velmi záležet a téměř se přiblížil Cosmovi. Dercourtovi neodpustím ani drobné zaváhání, zdá se mi totiž, že v něm roste následovník Lelouche s citem pro lásku, drama i hudbu. Proto poněkud povytahuji obočí nad nelogičností a především nepravděpodobností scénáře. Ale záhy jej stahuji zpět a rochním si v kvalitě atmosféry. A kochám se tím, že tohle není primitivní americký brak, v němž musí být vše explicitně dáno pro pochopení i blbými. Tady se hodně mlčí a dívá. Od dob Facky jsem si nemyslela, že ještě někdy uvidím takovou hru pohledů, jakou v ní předvedla Anička Girardot s Lino Venturou. A ejhle, je to tu. ()
Tichá, nenápadná, no nekompromisná a veľavravná. Pritom nebolo treba žiadnych slov, všetko prezradili mimika a gestá hlavnej hrdinky. Taká bola pomsta nešťastnej Melánie. Prísť o zmysel života takýmto spôsobom naozaj nie je bohviečo, z tohto pohľadu jej úškrn na konci aj chápem. Divák si tu navyše ako bonus užije veľa klavírnej hudby a na dospelú Melániu sa tiež príjemne pozeralo. Zaujímavý a nápaditý snímok na tému pomsty. 75/100 ()
Panejo, uniklo mi prvních cca 10 min. filmu a až teď, po přečtení obsahu mi to konečně dalo smysl! Říkala jsem si - ti Francouzi ale dokážou "komorně" (to slovo se mi pro tenhle film strašně líbí) zpracovat takový citlivý téma, aniž by měli potřebu cokoliv vysvětlovat. Prostě - nabídli jsme ti krásný lidský příběh, tak proč pátráš po logice?? :) Jsem fakt nenapravitelný snílek! ()
Tichá, klidná, milá, chladnokrevná. V tichém, klidném, milém a chladnokrevném filmu. Uklidňující klavírní hudba, barevně nevýrazná prostředí, mnoho slov, která nic neříkají, mnoho obrazů, ze kterých mnoho nevyčtete. Obracečka not je jako artový (female) revenge movie mimořádně uklidňující podívanou. Na slabých 90 minut obsahuje málo, maličko děje, ale jeho atmosféru vyvolává očekávání šokujícího tajemství. Konec je ovšem stejně nenápadně plíživý jako zbytek filmu, což je fajn. Líbila se mi Déborah François v hlavní roli šedé myšky, která navenek jenom obrací noty, ve skutečnosti mění životy. Někdy je podobná obracečka not, těch osudových, potřeba. 65% ()
Obyčejně podaný příběh s realistickými záběry ze života, nijak neokořeněné. Mohlo by to být kladem tohoto filmu, ale já přeci jen jsem trochu toho koření postrádala. Ovšem tematika velice zajímavá. Žena, co vám zkazí možnou kariéru klavíristky pouhým vyrušením u zkoušky a mstí se naprosto takticky s neuvěřitelným klidem, až by jí to člověk nevěřil. ()
Reklama