Režie:
Julie DelpyScénář:
Julie DelpyKamera:
Lubomir BakchevHrají:
Julie Delpy, Adam Goldberg, Daniel Brühl, Adán Jodorowsky, Albert Delpy, Alexia Landeau, Alexandre Nahon, Benjamin Baroche, Janine Mossuz-Lavau (více)Obsahy(1)
Jack je Američan, Marion je Francouzka a společně žijí v New Yorku. Výlet do Evropy má dát jejich vztahu novou šťávu. Po nevydařeném pobytu v Itálii si chtějí spravit náladu v Paříži. To Jack ještě netuší, že budou bydlet hned vedle rodičů Marion, kteří neumí slovo anglicky. To jim ovšem nebrání podrobit Jacka sérii testů. Adept na pozici zetě pro změnu nemluví francouzsky. Jack musí čelit i dotěrným ex-milencům Marion a údajně miniaturním francouzským kondomům. Marion má k Jackovi také pár výhrad. Je jasné, že tahle dovolená bude pro jejich vztah opravdu přelomová. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (131)
Obdobie vzťahu, kedy sa už partneri poznajú, ale zďaleka nevedia všetko. Do toho istým spôsobom zasahujúce kultúrne a jazykové rozdiely a vzťahová minulosť oboch partnerov (ako je známe muži častejšie žiarlia do minulosti partneriek a ženy zase do budúcnosti). Film je podľa mňa o tom, ako ustáť dlhodobejší vzťah, čo stojí za to, čo nie a ako usporiadať na misku váh plusy a mínusy. Všetko optikou konverzačnej komédie s vydarenými dialógmi a narážkami. Pseudointelektuálne sa mi to nevidelo, naopak často veľmi trefne odpozorované z reálnych situácií a zasadené do humorného rámca. ()
Nepřipadá mi košer srovnávat s Linklaterem, protože Julie Delpy jde evidentně jiným, mnohem stylizovanějším směrem. Směrem, který nejlíp svědčí Adamu Goldbergovi. Jeho zpruzenost je tu neodolatelná (a vytahuje tuhle indie konverzačku nad průměr). ()
On a ona. Oba v Paříži. Dva dny. Málo se stane. Mnoho se řekne. Julie Delphy na podloží banálního námětu a s humpoláckým technickým zázemím vystavěla miniaturní skvost, kterému nemožno v rámci žánru cokoli vytknout. Scénář nevybočuje z intencí romantické komedie dějovými zvraty (i když – Jackova „teorie cyklení“ nedojde naplnění v nejžádoucnějším okamžiku, ale o pár minut dříve), nýbrž svou „perlivostí“, kdy co hláška, to perla, co perla, to briskní úchop zápisníku do jedné, propisky do druhé pracky a neobratný pokus psát a zároveň neminout perlu další. V rámci předejití šilhavosti vám nyní žádnou hlášku nabídnout nemohu, čiže budete muset dát zavděk kontradikční formulací „Woody Allen natáčí v Paříži milou romantickou komedii, potkává přitom Richarda Linklatera a společně začínají klábosit o filmech“ (M nemusí značit jenom vraha). Neřešme, koho opravdu chtěla či nechtěla napodobit či nenapodobit a kým se inspirovala či neinspirovala (cíleně či nechtěně) Julie Delphy, protože zásluhu na bezvadnosti tohoto svižného a osvěžujícího pařížského tripu má právě ona (s hypochondrickým židem Adamem Goldbergem po boku). Neřešme rovněž, jak vykreslení města nad Seinou ovlivní příliv turistů doň, neb třebaže většina zdejších domestikovaných Francouzů vyniká nějakou úchylkou (švestkou zralou na svěrací kazajku je v tomto směru skutečný i filmový tatínek Julie Delphy Albert), jsou to právě oni, kdo zkracují prodlevy mezi přílivem a přílivem pěkně tvarovaných vět na minimum nezbytné k oční relaxaci od čtení titulků (k jakékoliv snaze o český dabing ode mne míří opovážlivé trojité „fuj“). Miluji tuhle sortu filmů, kdy netřeba příliš co řešit. Buď vás okouzlí a rozesměje, anebo něco jiného. Ke všem, které „něco jiného“, míří můj pohled nechápavého dítěte, jemuž z tváře stále nezmizel exaltovaný úsměv. 80% Zajímavé komentáře: Nathalie, dopitak ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $4,433,994║Tržby Celosvetovo $19,886,344║ ()
Scénář: Julie Delpy .. V první hodince jsem se výborně bavil! Richard Linklater je sice cítit na každém kroku (a komu tento styl nevoní, ať jde "čichat" k 1 Night in Paris:-)) a Julie Delpy z něj čerpá jak jen je to možné plus přidává spoustu aktuálních narážek i dalších osobitých střípků. Možná až moc osobitých - bohužel se jí druhá polovina lehce rozpadá pod rukama a ani poctivá herecká práce jejího partnera (výtečný židovský hypochondr Adam Goldberg) nestačí držet tuhle pohodovou vztahovku pevně pohromadě. 70%. ()
... aneb jak si objednat ve Francii hambáče, i když neumíte francouzsky. Goldberg je bůh, Delpy nesympatická jako vždycky a Paříž by se měla v romantikách objevovat častěji. Naštěstí nevázne režie a scénář nechává Goldberga, aby se solidně vyřádil, takže pokud vám došli soumraky a úsvity, jasná volba. Muuuuuuuuu ;) ()
Delpyina inspiracia Linklaterom je viac ako zrejma. Lenze tam, kde Before Sunrise/Sunset v prirodzenosti ponuka romantiku s jemnym usmevom na tvari, tam 2 Days in Paris je vacsinou krcovity i paradoxne neprirodzeny. ()
Nedotažená, do sebe zahleděná, zbytečnost s docela dobrým začátkem a pár dobrejma vtípkama (podivnej chlápek v metru rulezzz). Moje nespokojenost s tímhle filmem pramení hlavně z toho, že Julie Delpy mi je totálně nesympatická. Je to koště s protivnym hlasem, co chtělo natočit sofistikovaný film, ale skončilo to jen u rádobyvtipných vztahových a "intelektuálních" dialogů. Jedinné světlo na konci tunelu je tu Adam Goldberg, jelikož se mu podařilo bejt cool a i dobře hraje. ()
Adrian to napsal za mě. Exhibice profesionálního filmového teroristy Bruhla, rodinná a francouzská národní klišé, zbytečně explicitní a často se opakující trapnosti tvoří nános, který je nutno smést, abychom se dostali k podstatě: není jednoduché s někým vydržet a vůbec nezáleží na tom, zda ústřední dvojici dělí národnost, věk nebo názory. Důležité je, jestli je něco poutá tak, že spolu chtějí být. I v Paříži, městě (jejích nesčetných bývalých) milenců. 70% ()
Jeden z 500 největších filmů všech dob časopisu Empire. V Paříži si popovídá hypochondrický Američan se bláznivou Francouzkou hlavně o sexu a o pindících. :) Stejné téma volí ke konverzaci i všichni ostatní. Objeví se i pár dobrých situačních fórů - např. ten, jak odesláním skupiny Američanů pěšky na předměstí místo do Louvru přijít dříve na řadu na taxík. Přesto - na Linklaterův dvojfilm Před úsvitem a Před soumrakem tyhle 2 dny v Paříži tak docela nemají, bohužel jsou jak dubnové počasí - střídavě zábavné i lehce otravné. Hlavně tedy Julie Delpy. Trailer: http://www.youtube.com/watch?v=T8raqLzb3rQ ()
Zdařilý mix přirozených dialogů a lehce excentrického Goldbergova komedianství, který je podpořen decentní režií a solidním scénářem, jemuž ubírá na zářivosti akorát místná předvídatelnost. Kdo má rád Linklatera, s tímhle levobočkem rozhodně neudělá chybu. ()
Hoodně zajímavej filmeček, který ční nad průměr především díky božímu výkonu Adama Goldberga - takovej bručou, to se jen tak nevidí:) Celkově je film plný předsudků, ale aspoň na všechny strany - ať už vůči Američanům nebo Francouzům. Paříž tentokráte velmi výjimečně bez veškerých pamětihodností, kromě Pere Lachaise a hrobu Jima Morrisona, Eiffelovka se mihne někde vzadu na pár vteřin. To je zajímavý úkaz, rozhodně příjemný. Vtipné dialogy, jen ta Julie Delpy mi šla postupem času čím dál tim víc na nervy. ()
On (nesnesitelný intelektuál, který si myslí, že je zajímavý), ona (dost divná osoba aneb ukazovat rodině fotky svého přítele, kde má jen ptáka obvázaného balónky fakt není normální), dva dny a město milenců a všech zamilovaných - Paříž. Při sledování tohoto divného filmu mě mnohokrát napadlo, že to je své a to je dobře, jenže film se až moc vyžívá v situacích, které mají působit, že jsou ze skutečného života, ale přitom se tohle stane tak jednomu z milionu (typický příklad českých dramat posledních let, kde herci přehrávají a situace (dialogy) šustí papírem až hanba). Nicméně nebudu snímku upírat to něco, řekněme kouzlo, které mělo. A proto, i když tomu dávám "jen" 60 %, jsem si jistý, že až za sebou budu mít něco víc, tak se na 2 Days in Paris podívám znovu, i když to nebude tak rychle, pár let tomu dám. A tohle se mi u filmů, kterým dám 60 %, tak často nestává, takže ano, ten snímek stojí za to zhlédnout možná i pro tu divnost, která z něho čiší v každém záběru. P. S. Jinak oba herci podali slušný výkon, i když oba hráli postavy, které by v reálu někdo dřív nebo později něčím praštil (hodně silně) po hlavě. ()
O tři roky starší snímek Před soumrakem se mi hodně líbil, čišela z něj taková sexy živočišnost, trochu hravá, ale ne naivní, otevřenost vůči sexualitě, ale ne perverznost. Jako by se tu Delpy naučila, jak se to má dělat, aby to mělo úspěch a teď si to vyzkoušela ve vlastní režii. Miluji autorské filmy, kdy si režisér sám napíše scénář a ještě ztvární hlavní figuru, ale není to vždy záruka úspěchu. Někdy je zapotřebí mít dobrého dramaturga, který vznese námkitky, pomůže vzájemná cenzura od kolegů, vyposlechnou si co na to říkají druzí a někde trochu ubrat. Taky toho bylo moc, místo otevřenosti to zabíhalo do vulgarity, vtipy měli rozesmát, ale vzbudily často spíš povytažení obočí. Vždycky jsem si myslela, že mám ráda francouzský humor, ale zrvona tahle sorta do něj nepatří. Delpy je krásná ženská a dokáže mít šarm, moc nechápu, proč si napsala roli takové ... ehm ... protivné blondýny, když tomu přičtu, že postava Jacka v podání Adama Goldberga mi byla krajně nesympatická, vyjde vám z toho, jak se mi asi líbil tento film. ()
Konverzační opáčko z Linklaterových filmů s humorem více se blížícím Allenovi .. ale Julien Delpy nemá ten správný režisérský šmrnc a chybí jí něco z břitkosti Woodyho dialogů. Ti dva, Jack a Marion, se snad neměli dát ani dohromady, ale kdyby nebyli tak odlišní, nebylo by o čem tenhle příběh vyprávět .. ()
Najväčším handicapom 2 days in Paris je permanentná a okatá snaha byť vtipnou a cool comedy. Paradoxne ma až do záverečných titulkov sprevádzal pocit silenosti a pseudointelektuálnej konverzačky. Priemernému dojmu rozhodne prispelo pár vydarených nápadov ( obsadenie Adama Goldberga, aférka matky s Jimom Morrisonom, podivín v metre) a pár geniálnych vtípkov. Ženská postava Marion sa postupne vyvinula do pozície, kde som s Julie Deply prestávala herecky sympatizovať - mladú nezávislačku, neurotickú, so zvýšeným počom ex milencov sa jej presvedčivo stvárniť nepodarilo - chcelo by to aspoň o pár rôčkov menej. Nemôžem sa zbaviť pocitu, že Julie ma napozeraného Woddyho Allena, Annie Hall a príliš okato sa snaží. Zo všetkého najviac oceňujem vtipne načrtnutú problematiku civilizačných rozdielov a dôveryhodného Adama Goldberga. ()
Vztahová konverzačka, na níž je zajímavé hlavně to, že pokud si jí pustíte s dabingem a nerozumíte francouzštině, budete na tom s porozuměním ostatním úplně stejně jako hlavní hrdina filmu, američan Jack, který své francouzské přítelkyni i okolí rozumí, jen pokavaď oni sami chtějí. Nevím, kde každý bere, že jsou 2 dny v Paříži odnož Linklatera, to se tak teď bude říkat každé konverzačce z Paříže? Ale jděte. A Paříž? Té vnější si tu užijete asi tolik jako Prahy při projížďce metrem. 50% ()
Mám zkrátka slabost pro tyhle konverzačky. Sice to chvilkami připomíná Woodyho Allena a Richarda Linklatera, ale who cares, když Adam Goldberg si téměř celý film krade pro sebe. ()
Velmi vtipné srovnání dvou kultur, které by se moc chtěly podobat, ale přitom na to nemají šanci. ()
2 dni v Paríži je film, ktorý presne vystihuje to, čo si predstavujem pod pojmom pseudoumenie, alebo pseudo autorský film. Po tomto filme mi prestala byť sympatická Julie Deply, ktorú som mal tak rád po Pred úsvitom. Hodina a pol príšerných hádok, ktoré nemajú hlavu ani pätu medzi nesympatickou fúriou a submisívnym flegmatikom, ktorý by sa v reáli dávno na ňu vykašlal. Tak na druhý krát to nebolo také hrozné, niektoré dialógy dávali aj zmysel, ale väčšina z nich stále vŕzga papierom. Keďže je Jack podobný typ ako ja, zvyšujem na tri. ()
Reklama