Režie:
Lars von TrierScénář:
Lars von TrierKamera:
Anthony Dod MantleHudba:
Kristian Eidnes AndersenObsahy(3)
Muž (Willem Dafoe) a Žena (Charlotte Gainsbourg) se vášnivě milují. Tragédie, která se dala snadno odvrátit, navždy změní jejich životy. Ona zcela zkolabuje, on se snaží zachránit jejich manželství. Navrhuje společnou terapii v odlehlém srubu uprostřed lesů, které jako by vystoupily z té nejhorší noční můry. V tu se mění i pobyt manželů. Jeden z nejkontroverzněji přijatých filmů 62. MFF v Cannes nenechá žádného diváka chladným. První snímek z Trierovy „trilogie deprese“ vynesl Charlotte Gainsbourg v Cannes cenu za nejlepší ženský herecký výkon. Experimentální psychologický horor inspiroval vlastní boj Larse von Triera s depresí a úzkostí. (Aerofilms)
(více)Recenze (1 239)
Rozhodně zajímavý snímek, který můžu doporučit. Ale pozor. Neberte do kina i děti. A do žánru drama, horor, přidejte prosím ještě porno. Poněvadž ty záběry ve filmu jsou odvážné. Mě samotného to docela šokovalo, co je možné natočit. Na filmu se mi líbila hudba a za zmínku jistě stojí vyzdvihnout i "barvu", která mě udržovala v napětí až do úplného konce. Snímek hodnotím lepšími třemi hvězdami. ()
A dám schválně málo, protože tohle je naprostá kravina. Jeden magor se snaží vytvářet něco rádoby uměleckého, a něco jako intelektuálové si nad tím možná zamlaskaj. Ale takhle filmy podle mě vypadat nemaj. Nemá to smysl, nemá to logiku, jen je tu pár rádoby šokujících scén a pár vizuálně zajímavých scén. Jinak nuda a smysl žádný a odmítám ho v tom hledat, protože mi to za to nestojí. ()
Freud je mrtev, ať žije von Trier! Depresivní psycho na hranici porna proložené mystickými prvky, rozklad člověka v celé své nahotě, to vše zastřešené jedním velkým ženským mindrákem a podmanivým obrazem. Už při Prologu bylo jasné, že bude zle. A taky bylo. Pomalu mám strach usnout, protože tohle mi bude v hlavě rezonovat hodně dlouho. 100% ()
Strach pro mě dostal nový rozměr. ()
Hodnota tohoto filmu? Důkaz: Nebyla jsem schopna se na to dodívat.... Tak Asi... A pak jsem se na to podívala znovu. A po té jsme si pustila od Warpaint Composure. Vesmír se spojil a já prozřela. Ha! ()
S Larsom Von Trierom som sa stretol len jeden jediný krát a to pri filme Dogville. Nemusím hádam hovoriť , ako veľmi na mňa film zapôsobil. A teraz po dlhom čase som sa k nemu dostal znova. Antikrist ma odrovnal. Duchovne a emocionálne. Príbeh, ktorý na minimálnom priestore, ale zo značným množstvom odkazov pracuje z duchovnom, filozofiou a násilím. Ústredná dvojica predvádzala jeden zo svojich najlepších výkonov, aké som mal možnosť vidieť a to nesmiem zabudnúť na pôsobivú kameru. Postupne budované napätie, spejúce k značne symbolickému koncu – čo je umocnené aj trojicou zvierat, ktoré predstavujú troch pútnikov, s ktorými prichádza smrť – je dokonalé. Po dlhom čase film, ktorý svojským spôsobom znázornil silu hrôzy a straty, túžby a strachu z nepoznaného. Film, ktorý ma navnadil pozrieť si aj iné Trierové filmy a čo možno najskôr. Toto je jeden z tých príbehov, ktorý sa zakotví v pamäti a ťažko sa odtiaľ dostáva von. ()
Antikrist je interpretačně nesmírně náročný film a to ani ne tak z důvodu samotného obsahu filmu, jako spíš z komplexního pohledu na dílo, který zahrnuje vztah tvůrce-obsah-divák. Lars von Trier, jako osobitý tvůrce, si nikdy nekladl nároky na jednoznačnou uchopitelnost svých děl. Byl to totiž on, kdo měl převahu, kdo seděl za kamerou a s cynickým úšklebkem udával tempo děje. Byl to on, kdo vystoupil zpoza červené opony jeviště a se slizkostí hodnou varietního umělce během závěrečných titulků pronesl neidentifikovatelně provokativní monolog. Ať už na tom byl během své kariéry jakkoli, vždycky z jeho filmů čišel pocit člověka, který určitým typem „plaché tvůrčí arogance“ dával všem najevo, kdo je tady pán. Antikrist je však film jiného Triera. Jestli se během jeho předchozích filmů za kamerou cynicky usmíval a vtipkoval se štábem, tak během Antikrista byl schoulený někde v rohu a modlil se, ať na něho někdo nepromluví. Antikrist je zkrátka film smrtelně vážný a na rozdíl od předchozích Larsových filmů, nenabízí pocit odlehčení, natož humornou scénu (lidi, co se při scéně s liškou začali hlasitě smát, bych vykopal ze sálu – na druhou stranu ta slečna, která při scéně s nůžkami se zoufalým křikem vyběhla ze sálu, atmosféře nevadila) Problém je v tom, že bez přihlédnutí k osobě tvůrce, který je ostatně kapitola sama pro sebe, Antichrist vyznívá povrchně a čistě účelově. Jakoby vymalovaný a do posledního detailu vycizelovaný prolog a epilog, až klaustrofobicky tísnivá a znepokojivě tíživá hlavní část rozdělená na kapitoly se silně expresivními titulky a podtitulky. Trier každým filmem hledá svou cestu a, jak to přijme divák, je mu víceméně jedno. Ono se ostatně bude těžko hledat nějaký filozoficky hluboký smysl, když sám tvůrce prohlásí, že Nietzscheho Antikrista má sice 50 let na nočním stolku, ale zatím přečetl pouze dvě stránky. A název Antikrist zvolil prostě proto, že se mu to slovo líbilo. Na druhou stranu by mě asi nepřekvapilo, kdyby se Trier někde za tou maskou přece jenom cynicky smál a svými výroky podporoval celou svou velkou show. A v tom je právě to kouzlo… ()
..nie som schopný hodnotiť, tým pádom nie som schopný komentovať. A nikdy nebudem.. ()
Mé hodnocení: 87%. --- Viděno: (08.07.2009 - 44. MFF KV/Thermal - Velký sál). ()
velmi, skutečně VELMI odvážný, těžko stravitelný a hooodně zvrácený (místy až komicky.. řekl bych, že záměrně..) film, který rozhodně není pro každého.. po druhém zhlédnutí přehodnocuji ze 4* na 3* ()
Vizuální řízek ukuchtěnej v obsahově neslaným nemastným trojobalu. 35% ()
Ať už si Trier řeší tímto filmem cokoliv, nechtěl bych vidět ani jen odraz původu tohoto námětu :) Formou a herecky dokonalé, sdělení je poměrně jasné, způsob je však mlhavý a šílený. Každopádně opět originalita sama, akorát tomu Tarkovskému by se podle mě to věnování moc nelíbilo. 7/10 PPS: jak tady už někdo napsal, obrovsky by mě zajímal Trierův postupný posun od žen svatých a pasivně trpících (Tanec v temnotách, Prolomit vlny) přes ženy aktivně iniciativní (konec Dogville, Manderlay) k ženám dosti nesvatým a mocným (Antikrist) PPPS: Zpětně se vracím a zvyšuju hodnocení na 8.5/10, je to skvělý film a silný zážitek ()
Jak Triera můžu, tak tohle nemůžu. Začátek je téměř dokonalý, ale co se děje pak, nuda a nuda. Sorry Larsi, ale tady jsi šlápnul kurevsky vedle. Doufám že budeš točit zase dobré filmy. ()
No síla... musím říct, že tento hodně deprimující Trierův experiment s dvěma vynikajícími herci mě bohužel neoslovil, tak jak bych čekal. Nechci tvrdit, že je to špatný film, to určitě ne. Jen jsem asi nebyl v tom správném rozpoložení mysli, abych tento náročný snímek vstřebal. A to je mi Trierova tvorba blízká... Snad někdy příště, hezké sny z toho mít ale jistě nebudu. ()
Depresivní, ponuré a zvrácené. Monotóní příběh o psychickém vyrovnání. Antikrist není lehce stravitelný film a jistě nebude každému vyhovovat, jistě stojí za shlédnutí. ()
Ako bol http://www.csfd.cz/film/20563-possession/ lyrický, tak je Antichrist výtvarný. Lars sa však pohrá s vašou hlavou a pocitmi na hranici znesiteľnosti (ak to s nejakým jedincom nepohlo, okamžite nasadiť lieky a lekárský dohľad)! Film radím do kategórie psychologicko / slasheroidno zvrátenej skupiny odetej do výtvarného šatu. Preto v tejto kategórií nemôžem inak, ako 5*. Lars si prasa, ale mám ťa rád. ()
Po nádherném, leč předvídatelném úvodu se kapitola 1 stala nudným dialogem. Kapitola 2 odehrávající se v přírodě už byla zajímavější a plná symboliky. Kapitola 3 je už jen o sexu a utrpení žen. ()
Nejak zacinam mit pocit, ze temer vsichni reziseri, ktere mam rad a kteri letos natocili novy film, si bud vzali oddechovy cas (Almodovar, Haneke, Tykwer, Wenders), anebo se utopili ve svych vlastnich postupech (Park Chan-Wook, Angelopoulos a take Lars von Trier). Netvrdim, ze Antikrist je dilem akademismu, ale jiste znamky tohoto neduhu vykazuje. Jde o uvedomeni si vlastniho stylu a prip. kvalit vychazejicich z predeslych del a snaha takto za kazdou cenu zpracovat kazdy novy film. Nejak mi neni jasne, cim film chtel vlastne byt? 1) Hororem? K tomu mu chybi podstatny ze zanrovych znaku pragmaticka slozka - krome jednoho uleku jsem strach nepocitoval. 2) Duchovne-spiritualni parafraze na utrpeni Jezisovo? Nikterak povznesene snimek rozhodne nepusobi, do 2/3 stopaze jde o cistou racionalitu. A Jezis neukazoval penis, kdezto nastroj Willema Dafoa videla uz z jeho predeslych filmu temer cela planeta. 3) Freudovskym zobrazenim zeny mstici se manzelovi jakozto muzi za to, ze jeji dusevni stradani zpusobil jiny muz (syn svou smrti?) Snad, ale formu msty Freud popisuje uplne jinak a s fyzickou bolesti to nema nic spolecneho. 4) Film s jasnym ucelem sokovat diky nekterym vybranym scenam? Tak v tom pripade, co tam delaly ty tri vyse uvedene slozky? A drsnosti scen Trier rozhodne sve predchudce neprekonal. 5) Vyhuleny film slibujici vyhuleny zazitek? Sorry, ale nemel jsem skero.... Vsechny tyto prvky do jednoho filmu neslo nacpat tak, aby to nebilo do oci. Trier se proste za kazdou cenu snazi byt Trierem a drzet se sve povesti jako hovno kosile. Ke zminenemu akademismu nema tento pristup daleko. Myslim, ze vice by Trier sokoval a novou svezi davku proslulosti ziskal tim, ze by zcela zmenil styl anebo natocil uplne normalni film. ()
Kdo je tedy oním Antikristem? Je to příroda? Jsou to lidi uvnitř svého nitra? Nebo je to jen metafora? A co na to Jan Tleskač? Hlavně že Freud ještě nezemřel! ()
Antikrist je o šílené psychicky narušené ženě, trpící prudkými změnami nálad a léčící depresi souloží. Lars von Trier je provokatér. Za každou cenu se snaží vymyslet něco, jak diváka šokovat a zde to opět dokazuje. Tam kde by kdokoliv ukázal decentní sexuální scénu, vám Trier rovnou ukáže penis a vagínu v akci. Detailů se opravdu nebojí. Kontroverzní film, který na jednu stranu může působit jako jednoduchá temná úchylárna a na druhý, jako psychologické drama s hlubokou myšlenkou, kterou ocení především "intelektuální" kritici. ()
Reklama