Režie:
Lars von TrierScénář:
Lars von TrierKamera:
Anthony Dod MantleHudba:
Kristian Eidnes AndersenObsahy(3)
Muž (Willem Dafoe) a Žena (Charlotte Gainsbourg) se vášnivě milují. Tragédie, která se dala snadno odvrátit, navždy změní jejich životy. Ona zcela zkolabuje, on se snaží zachránit jejich manželství. Navrhuje společnou terapii v odlehlém srubu uprostřed lesů, které jako by vystoupily z té nejhorší noční můry. V tu se mění i pobyt manželů. Jeden z nejkontroverzněji přijatých filmů 62. MFF v Cannes nenechá žádného diváka chladným. První snímek z Trierovy „trilogie deprese“ vynesl Charlotte Gainsbourg v Cannes cenu za nejlepší ženský herecký výkon. Experimentální psychologický horor inspiroval vlastní boj Larse von Triera s depresí a úzkostí. (Aerofilms)
(více)Recenze (1 239)
Tak tenhle film mě při sledování opravdu štval - bylo to utrpení. Dokonce podezírám "mistra režiséra", že má osobní zkušenosti s někým, kdo má taky silně pošramocenou mysl....Ale jakkoli ten film bolel, hrábnul mi až do dřeně kostí....Nejradši bych dala nižší hodnocení, ale níž to nejde ....pouze magické srnky, vrány a lišky mi tam moc neseděly a holý zadek W. Dafoea bych si taky klidně odpustila. ()
Trierovo dílo se někomu může jevit, jen obtížně stravitelné, ale když se hlouběji vnoříme do jeho pocitově vyprávěného příběhu, kdy je námětem jedno z nejtěžších traumat, jaká mohou člověka – zejména matku – postihnou. Zatímco rodiče (Willem Dafoe, Charlotte Gainsbourg) se oddávají milostným hrátkám ve sprše, jejich dítě vyleze z postýlky a namíří si to přitahováno k otevřenému oknu. Černobílý zpomalený obraz, vlnící balet propletených těl, kapek vody i vloček sněhu, vytváří v úvodní sekvenci až magický časoprostor. Prolínající se jím proslulá árie z Händelovy opery Rinaldo v souznějícím významovém splynutí výstižně nazvaná „Nech mne oplakávat.“ S mistrnou sugescí jakou vyvolává, až ho lze (nejspíš důvodně) podezírat, že se pokouší léčit běsy ve vlastní duši. „Antikrist“ ovšem zůstává svébytnou, nezaměnitelnou výpovědí, která se vyznačuje jednou úžasnou předností a to že dokáže prolomit znecitlivělou slupku našeho vnímání. ()
Šokující, nespoutané! Zpomalené efekty vynikající a působí velmi dobře. Ale druhá polovina filmu se nehorázně zvrtla, takovéto umění se mi moc nelíbí, ale jinak zpracování poutavé a kdyby nešlo do takových extrémů, na vyšší hodnocení by snímek měl. ( Hodnocení: 5/10 ) ()
Nechám si v zime, keď sa idem milovať, otvorené okno? Alebo, nechám v zime otvorené okno malému dieťaťu spiacemu v postieľke? To dieťa sa dostane z postieľky, vyštverá sa do okna a vypadne von... ok. V tom momente som to bral... to je asi najlepší moment filmu i keď v ďalšom nudnom utrpení sledovať Antichrista mi neostalo nič iné ako hľadať si podobné blbosti aby som si film čo najviac zhnusil. Trierov Dogville som považoval za zaujímavý experiment, ale prečo by som mal byť nadšený z filmu kde si žena odstrihne klitoris a mužovi rozdrví gule? A ak si Trier myslí, že by niekto dokázal s prevŕtanou nohou a na nej upevneným brúsnym kotúčom sa motať po lesa a pri tom vzdychať od únavy, nech si to vyskúša na sebe. To ako sa k nemu prekopala do nory ktorá bola 2 metre pod kopcom je tiež nonsens. Pochopil som čo tým chcel autor povedať? Nie! Proste to nepodal pre mňa dostačujúco zrozumiteľne. Mám rád severskú kinematografiu ale Trier tam rozhodne nepatrí. A keď totálne psycho tak radšej niečo ako http://www.csfd.cz/film/20563-possession/ . ()
Je to umění. Bolest, která mě sužuje. Je to tápání v ničem. Je to teror, který si zasloužím. Je to Trier, můj polobůh a středobod všech mých bolestí, který jsou jako bodání se do prstů. Nechutný, ale ku prospěchu té nejdůležitější věci: mozku. Antichrist mě zastihl ve chvíli, kdy jsem dorazil ke dnu a zdálo se, že cesta nebude mít ukazatel nazpět. Nemá ani teď. Trierovo myšlenka mě přivedla na ještě větší mýtinu strachu a nevíry v dobrej konec. Chtělo se mi zvracet. Nikoli z avizovaných záběrů týrání, ale proto, že jsem to bral jako útok na mě. To pak člověk má problém sledovat. Pak přišlo závěrečné pokání a výstup desítek žen na kopec. A nejenže mě napadla myšlenka, že jsem rád, že nemám nikoho, kdo by mě přiváděl k sebedestrukci (myslím životního partnera), ale snad poprvé za dobu sledování filmu mi probleskla teze, že řešit situace se dá i jinak než pláčem. A to smrtí. P.S. Ač nerad, omlouvám se za znění komentáře, které má co do činění s mou nynější náladou. Apeluji na ty z vás, kteří mají špatnou náladu a chtějí do tohoto filmu jít. Je to téměř smrtící, věřte mi! :) ()
Tohle nelze hodnotit! Nikdy více již tento film nechci vidět. Kdo viděl dá mi jistě za pravdu. Lars von Trier je buďto génius nebo totální magor. Myslel jsem že jsem již s filmem zažil všechny pocity, zmýlil jsem se. Antichrist je více než film. ()
Lars von Trier a ostatní. Bravúrne nasnímaný, výkladovo figuratívny a diabolsky neblahosklonný. Inu, autorský squirt... ()
V Cannes na premiéře se rozmazlení diváci smáli, přičemž kulminace dle mého mínění "obranného" smíchu přišla při závěrečném věnování Andreji Tarkovskému. Ale nemyslím si, že by se musel nutně "obracet v hrobě", jak se občas píše. Trier nám předložil po všech stránkách velmi intimní film, který opravdu může obrazem připomínat Stalkera a duchem Zrcadlo - ve skutečnosti je to ale bytostný a nezaměnitelný Trier, který je polichocen, když při sledování filmu je divák trýzněn duchovními otázkami. Přirovnání k Zrcadlu je však myslím na místě, přestože je Antikrist navíc provázán silným příběhem. Jenže toto spojení bude asi pro mnoho lidí neakceptovatelné, protože zatímco Tarkovskij byl slušný člověk, Trier je prasák... a neváhá své vnitřní démony vyobrazit na plátně těmi nejbizarnějšími obrazy, neváhá odhalit Charlotte Gainsbourg v těch nejodvážnějších situacích, neváhá provrtat Willemu Defoeovi kotník nebozezem a přišroubovat k němu těžký brusný kotouč - jenže to je zkratkovitý, povrchní, senzacechtivý a mediálně vděčný výčet nejkontroverznějších okamžiků filmu. Pointu bude v Antikristovi hledat ten, kdo by ji hledal i v Zrcadle - co na tom, že ji tam nenajde, protože žádná pointa není? Slovy LvT: je nutné nehledat v tom filmu logiku, ale soustředit se na samotné obrazy... a být okouzlen... vizuální krásou, i krutostí zobrazovaného (aniž by člověk musel být sadista). ()
Já si ho dokážu vyhonit sám a nepotřebuji k tomu Larse von Triera, který z těch svých stálých překvapení a šoků, které tak rád divákovi servíruje a dětinsky za ně očekává aplaus, zmagořil. Tohle je tročku over. Lars je prostě nemocnej a mě nemá jaksi taksi šanci. očekávání roku? kdeže ()
Opravdu hnusnej film. ()
Lars von Trier opět dokazuje jaký je mistr řemesla. Dokáže natočit cokoliv, vše perfektně funguje a to s minimem prostředků, ať už výrazových, či finančních, a koneckonců i s minimem herců. Antichrist je bravurní psychologický horor, který je i sympaticky lehce perverzní. Nemá asi smysl vychvalovat skvělé herce, hlavním pánem filmu je pan režisér. Zde předvádí jak mu nečiní problém skákat mezi různýmy styly režie. Po vysoce estetickém černobílem prologu, přichází "trierovská" syrová klasika, aby si posléze odskočil k temným kompozičně pestrým záběrům, za které by se nemusel stydět ani fotograf Gregory Crewdson, či k intimním neurotickým záběrům, evokujícím všemožné fóbie. Antichristem Lars von Trier dokazje, že patří mezi světovou režisérskou elitu. ()
Film to nebol zlý (ospevné ódy si zaslúžia hlavne geniálne zvládnuté výrazové prostriedky)..no z tej vygradovanej explicitnosti mi zostáva špatne....a tak sa zamýšlam, pre akého diváka je to vlastne určené.. ()
Od lišáka Larse jsem nečekal nic víc, než absolutní pecku, a toto očekávání bylo mnohonásobně překonáno. Dlouhé čekání na další vážný film mého nejoblíbenějšího režiséra se vyplatilo a opus o lásce, zoufalství a vykoupení budu dlouho vydýchávat. Good comments: AngelAngie a hirnlego Napodruhé jsem si vychutnal i vizuální stránku filmu, která jse vskutku bezútěšná. Hniloba a podzimní suchozmar prastarého lesa by nalomil i mě, natož paní s děckem:-) ()
Myšlenkově pobuřující, filmařsky odvážný a pro diváka velmi deprimující snímek, který je ale v jádru studený jak psí čumák a jeho silně dráždivé zpracování není jednoduché přijmout. Lars von Tier zachází skutečně daleko, tak daleko, že často narušuje přiměřené meze a jeho tvůrčí výstřelky zákonitě musí rozdělovat divácké osazenstvo na dvě skupiny. Já se snažil s jeho stylem smířit, ale přes několik vskutku působivých scén a nepříjemnou atmosféru se mi nepodařilo tu odtažitost a rozvláčnost jeho vyprávění překonat a nebylo mi dovoleno mít ze sledování filmu alespoň částečný požitek. Rozhodně zklamání, které nemohl zvrátit ani jinak výtečný Willem Dafoe.. 50% ()
Trošku jsem tušil, že pozvat holku na rande do kina zrovna v časech Antikrista nebude to pravé bingo. Jenže co taky s fanynkou Larse Triera? Měl jsem ji snad vzít na houpačky? No a teď si představte, že teda sedíte bok po boku v kině, které mimochodem stálo "2x drahý jako prase", a to vaše rande se v polovičce filmu zvedne a za doprovodu těžko popsatelných zvuků odvrávorá grckat na záchod. Co uděláte? Máte jen dvě možnosti. Já zvolil tu chlapskou, protože jsem si rychle spočítal, že snáz dostanu podruhé tu holčinu na rande než sebe na Antikrista, takže jsem zůstal. Jo, byla to síla, ovšem vrchol večera nastal, když jsem po filmu vyšel ze sálu a na chodbě uviděl svoje rande, jak na mě spořádaně čeká. Bohužel to za celou tu památnou noc byl zároveň vrchol jediný... ()
Rádoby šovinistický manifest o feminismu, ale zároveň i feministický manifest o šovinismu, který lze číst jako jednu velkou biblickou alegorii/lyrickou anti-romanci o satanismu, věnovaný památce Andreje Tarkovského, a obsahující nemalou porci soft-porna ve kterým Willem Dafoe souloží vostošest.... to vše navíc viděno na velkým plátně, na nejvíc chaotický projekci, a s tím nejdivnějším publikem, co jsem za poslední dobu zažil. Moje první rande s Larsem von Trierem fakt nemohlo dopadnout lépe. Nehorázná zvrhlost.... 8 ustřihlých poštěváčků z 10 #releasethepeniscut! ()
Silně zvrácené atmosferické umění. To Trier umí. ()
PO DRUHOM ZHLIADNUTÍ(*****): Chvalabohu, že majú poniektoré kiná ešte stále chuť premietať aj takéto "hardcore arthouse" kúsky takú dobu po ich uvedení do distribúcie (vidieť celú Trierovu súčasnú voľnú trilógiu, resp. jej prvé dve časti znovu pri príležitosti Nymfomanky, to vskutku nezaškodí). Ale k filmu: Už v úvode LvT porušuje nepísané pravidlo a klišé atmosférických hororov, "dieťa nezomrie". Tým odpadá rola rodiča vo vzťahu k dieťaťu - strach oňho, strach z neho (pokiaľ sa máme pohybovať vo sfére subžánru posadnutia diablom, je aj táto možnosť prípustná) - a zostáva len strach človeka zo seba samého. Strach, ktorý je oprávnený a desivejší než všetko ostatné. Symbolická púť na ceste za absolútnym vnútorným rozkladom, kde príchod zla oznamujú traja mystický zvierací poslovia a nastoľujú hru chaosu v neprenikuteľne rastúcej húštine fyzického a duchovného. Zlo nemá racionálny základ, pretože racionalizované zlo už nie je ničím viac, než zámerom, ktorý z pozície muža ani ženy nemožno hodnotiť. Rodina je zničená, manželstvo je v troskách. Príroda je satanov chrám, zlo sídli v žene, žena je faloš, láska je podvod, lesom sa šíri hmatateľná hrôza a v pravú hodinu poslovia ohlasujú zrodenie Antikrista. Lež divák smie len hádať, kto je vlastne oným Antikristom (a čiernobiely epilóg nenútene napovedá). A bosorky-ženy prstami v krvi smočenými pomyselne píšu na dvere a steny zrubu: Boh je mŕtvy, nech žije Satan! A ja musím uznať, že z posledných troch je práve tento Trierov film tým najodvážnejším. 90% P.S.: Ručná kamera a formát 35 mm sú tou najlepšou voľbou, akú mohol Trier pre svoj film učiniť. PO PRVOM ZHLIADNUTÍ(***): Jeden kritik položil rečnícku otázku v recenzii na Antikrista - dielo génia, alebo "sickest film in the history of cinema"?. Z každého rožka troška (nie Troška). Pri sledovaní sa mi triasli prsty, zvieralo mi žalúdok a vôbec - Lars vie navodiť nepríjemné pocity veľmi dobre. Čiernobiely, fyzický prológ skvelý. Prvá kapitola geniálna - postrehli ste tváre, objavujúce sa za oknami v zeleni počas jazdy vlakom? Atmosféra ako z Wanovho Insidious, temný príbeh rozožierajúci divákovu psychiku a nahradzujúci jeho myšlienky pekelnými obrazmi. Hypnotická hudba. Lenže od druhej kapitoly to nejako začína pomaly, ale isto upadať - a pritom je paradoxne spočiatku vysušene pôsobiaci Defoe s každou scénou lepší a lepší. Nechápem svojim vlastným pocitom a dojmom. Jednoznačne ešte nie som na tento film dostatočne pripravený, alebo som proste nedozrel. Ale výsledok sa mi nijak extrémne nepáčil, Lars použil viacero lacných, na mňa nepôsobiacich trikov a epilóg mi prišiel jednoducho divný, a tak trochu akoby nedotiahnutý. Záver je viac než neistý - som taký skeptický, objektívny či natvrdlý? Alebo som ešte stále decko, ktoré nedokáže pochopiť kvality tohoto inak úžasného filmu? To je pravá otázka, ktorú si každý musí položiť - som dostatočne dobrý divák, aby mohol byť pre mňa dobrý aj tento film? ()
Zhovadilost. Zajímavě natočená zhovadilost s výtečným Dafoem a Charlotte o ukecaných liškách, nesmrtelných ptácích, ženské ulevující si ze své deprese mlácením hlavou o prkno od hajzlu a chlapovi, který ji utěšuje tím, že ji povalí ihned do postele a zašuká si s ní. Samozřejmě po filmu, kde se netrhají genitálie, neštěkne ani pes (by the way, liška taky) a Lars von Trier to moc dobře věděl, proto nás chtěl potěšit a dopřál nám tu možnost si takovou scénu vychutnat. A aby naše libido dokonale vybičoval, naservíroval nám hned na začátek pětiminutovou černobílou scénu, kterak Jeho úd zajíždí do Její svatyně, jejich děcko se sebevražednými sklony mezitím vypadává z okna a to všechno doprovázeno hlasitými chorály a natočeno zpomalenými záběry. No řekněte, nevypadá to lákavě? Ano, pro někoho možná, ale pro člověka jako jsem já, který má z mluvících lišek a z ničení záchodových prkýnek panickou hrůzu, to prostě na víc jak tři hvězdy bejt nemůže, ach jo. ()
Tento film nejde okomentovat!!! První, co mne však paradoxně napadá, je tisíc a jedna věc, ke kterým bych mohl Antichrist přirovnat: je to rána pod pás, je to zážitek plný dechberoucích záběrů; je to stokrát nechutnější než 120 dnů Sodomy, je to krásný příběh o soužití dvou milujících se lidí; je to nejodpornější splatter horor s nejexplicitnějšími brutálními záběry, je to film plný dechberoucích poetických scén; je to odpad!, je to unikátní skvost; je to vesmírný spletenec tolika filmových žánrů a životních situací, že se mi z něj točí hlava... Co je sakra Antichrist? A já odpovídám na naléhaní vtíravého kladívka v držení malých ďáblíků uvnitř mé hlavy, kteří mi neúnavně vytloukají odpověď z mozku: je to první film v historii mé zkušenosti s tématem, ze kterého mi bude špatně minimálně několik měsíců; který mne skoro donutil seknou s filmovou kultůrou a který mi potvrzuje, že jsem ještě zdaleka neviděl všechno. Lars von Trier není člověk!!! Lebeční dutina se mi nejen pod nápory krumpáču malých satanů, kteří se mi v ní usídlili, ale i při opětovém pomyšlení na některé záběry z filmu hrozí roztříštit, a její kousky se touží rozletět po celé galaxii. Antichrist je film, který z celého srdce nenávidím za to, že jsem jej shlédnul. Je to neoddiskutovatelný art, který hodnotím jako nejkurvahustější věc, co jsem kdy viděl a která se nachází na nultém místě mého žebříčku nejlepších filmů. Antichrist jsem byl během sledování rozhodnut okamžitě doporučit mému kamarádovi, který se zajímá o podobné věci, jimiž se film zaobírá (otázka pekla a ráje, komplexnost lidské duše, zlo), má přečtenou trilogii Chrám Satanův, je to věčný melancholik a podobné věci miluje, neboť ho baví a fascinuje přemýšlení nad nimi... Jenže po skončení tohoto nepopsatelného výtvoru jsem byl na rozpacích z myšlenky, že by si ona osoba mohla po jeho shlédnutí psychicky ublížit či propadnout depresím, a došlo by k nepatrnému narušení vnitřní osobnosti. Já sám několik hodin po tak šokujícím procitnutí nevím, zda-li jsem stoprocentně v pořádku... a nikdy už věci nebudou jako dříve, protože jsem to viděl. Co tu říkám, není, že jsem extrémně citlivý / cynický člověk, se kterým Antichrist nijak nezacvičil, a neříkám, že deprese je pro mne věc neznámá! Ovšem v případě dokoukání tohoto šílenství hrozí u zanedbatelného procenta naší populace totální ztráta osobnosti! Jsem si tím absolutně jist, a snímek jsem okamžitě po zdárném přežití titulků smazal z disku. Několik let přes dvě dekády chodím po Zemi a nikdy, KURVA NIKDY jsem neměl takto rozporuplné pocity!!! Dnešní den a celý rok 2009 je pro mne symbolem zasraně hustých pocitů, které jsem objevil jako Kryštof Kolumbus při výpravě na planetu Mars. Vzpomínám si na první větu v tomto komentáři... popsal jsem tu celý snímek, jsem nekontrolovatelně rozčarován, a stejně jsem nenastínil ani jediné procento z díla, které Von Trier ve spolupráci se samotným Satanášem natočil. Antichrist je věc, kterou teď miluji a za minutu jej budu nenávidět - pořád dokola až do konce života. Willem Dafoe předvedl životní roli, a nakonec se sluší říci, že Prolog je nejdokonalejším zážitkem filmového roku 2009, tentokrát bez absurdit. Lars Von Trier dokázal natočit knihu, a já si ji nyní odcházím přečíst. Válí se mi v knihovničce již přes pět let, je to knížka za stovku z Levných knih a jmenuje se Chrám Satanův. Amen (???). () (méně) (více)