Režie:
Oldřich DaněkScénář:
Oldřich DaněkKamera:
Alois NožičkaHudba:
Jiří VáclavHrají:
Tereza Brodská, Josef Vinklář, František Němec, Ondřej Vetchý, Soběslav Sejk, Josef Kolman, Vít Pešina, Miroslav Šnajdr, Jan Šváb, Zdeněk Tichý, Alena Vránová (vypravěč)Obsahy(1)
Hra dramatika a režiséra Oldřicha Daňka Opouštět Petrohrad je další z řady jeho komorních děl, kterým dává podtitul Útržek z běhu času. Jejím historickým pozadím jsou dozvuky nezdařeného povstání děkabristů roku 1825, kdy se mladičká kněžna Marie Volkonská (T. Brodská) pokouší získat u carova ministra Speranského (J. Vinklář) povolení, aby mohla sdílet trest, vyhnanství na Sibiři se svým manželem, významným děkabristou. Její téměř sebevražedná touha přihlásit se ke kalvarii spravedlivých poražených se střetá s obávaným velitelem policie Benkendorfem (F. Němec), s ministrem Speranským, bývalým liberálem, nyní carovým přisluhovačem a s mladým právníkem Gribovským (O. Vetchý), kterého jeho pragmatické zhodnocení situace přivedlo od děkabristů až do řad udavačů a vládních agentů… (Česká televize)
(více)Recenze (16)
Oldřich Daněk je můj oblíbenec. Miluji jeho metodu historických útržků s báječnými dialogy, které vypovídají o době i o lidech, o lidech zvlášť. Takže jsou ve většině podpořeny kvalitními hereckými výkony (v tomto případě naprosto bravurními). Mám ráda i televizní inscenace, které dokazují, že i s málem se dá vytvořit hodně. Což mě vede k jedné obecnější stížnosti (než je současná televizní tvorba) a tou je současná úroveň scénářů a jejich naprosté nedocenění. Navrhuji zavést na ČSFD i kategorii scénárista. ()
Herecký koncert (otřepaný výraz, který tady ale platí) a zároveň učebnice pro scénáristy a tvůrce dialogů. Vyhraněné typy, vyhraněné názory, přesná palba replik, které opravdu vyrůstají jedna z druhé a staví promyšlenou strukturu inscenace. Dost možná vrchol Daňkovy televizní tvorby. S každým dalším zhlédnutím také víc a víc obdivuji Terezu Brodskou, s jakou přesvědčivostí zahrála nejtěžší roli celé inscenace. ()
Další z Daňkových konverzačních TV hříček na historická témata. Dialogy jsou to jistě zajímavé, jen kdyby... V tomto případě bych uvedl - kdyby víc respektovaly mentalitu vysokých ruských úředníků, která se nejspíš od carských dob až do dneška prakticky nezměnila. Samoděržavný systém byl v Rusku v podstatě i za dob Sovětského svazu a udržel se až dosud, je úplně jedno, za co se v té které době převléká. Žádným sentimentem či sklony k hlubšímu filosofování ruští vysocí úředníci jistě nikdy netrpěli, to mohla leda tak ve zlaté kleci žijící ruská šlechta (z nudy, splínu či rozmaru) nebo ruská inteligence, která vždy vzbuzovala zasloužený respekt i v mezinárodním měřítku a obohatila významně i světovou kulturu. Je tedy sice půvabné sledovat tuto hříčku, nikoliv ale příliš věrohodné. Tereza Brodská zde navíc působí jaksi unyle, což podivně kontrastuje s deklarovanou (a nejspíš i skutečnou) odvahou kněžny Volkonské. ()
Osud Mariji Nikolajevny Volkonské (1806 - 1863), ruské šlechtičny, jejíž jméno je nejčastěji spojováno s neúspěšným povstáním tzv. děkabristů, náleží k dalším z výjimečných okamžiků Daňkových televizních historických apokryfů. Kněžna Volkonská svého manžela milovala natolik, že jej neváhala následovat do sibiřského vyhnanství, v němž za velmi tvrdých podmínek přežívali několik desetiletí. Daňkova televizní hra nás s ní seznamuje v okamžiku, kdy přichází požádat vlivné petrohradské úředníky o přímluvu u cara, aby směla odcestovat za svým manželem. Rozhovor zúčastněných osob je jakousi konfrontací nedávných událostí, které změnily životy všech přítomných. Kněžna, starý carský úředník, policejní plukovník a konfident. Čtyři lidé, čtyři různé postoje. Jak už jsme u Oldřicha Daňka zvyklí, ani tentokrát nebylo nic ponecháno náhodě a obsazením Josefa Vinkláře, Františka Němce a Ondřeje Vetchého vznikl další z neopakovatelných hereckých koncertů. Zaslouženou pozornost si vydobývá i dvaadvacetiletá Tereza Brodská, jejíž mladičká kněžna, přestože právě v nevýhodné pozici, neztrácí ani v nejtěžších chvílích svou ženskou hrdost a čest. Závěrem lze jen konstatovat, že osobnost Daňkova formátu současné televizní dramatické tvorbě až tragicky schází. Kde není následovníků, není ani diváků. Bohužel. ()
"Důchodcovcký kanál" ČT3 v koronavirovém roce 2020 je velmi poučný. Pro nás (cca 50-60leté) někdy vzbudí vzpomínky velmi neblahé ("jak jsme se jen na tohle mohli dobrovolně dívat???") a přepnutí po pár minutách, ale někdy dramaturgii blahořečím - a tohle je ten případ. Daňkovy "Útržky o královnách", ale hlavně "Kadeř královny Bereniké", "Španěle v Praze" a ˇ"Ženu z Korinta" znám a miluju už léta a ráda jsem si je zopakovala - naopak "Útržek Petrohradský", jak by se také mohla inscenace jmenovat, mne jaksi unikla. Chválit nádherné dialogy s přesahem do dnešních dob (postava Františka Němce v jiném kostýmu by byl STBák jak vyšitý!) a perfektní herecké výkony jsou v souladu a nezbývá než jen zalitovat, že dnes už se takovéhle skvosty netočí.... ()
Galerie (4)
Zajímavosti (1)
- Děkabristé byli důstojníci petrohradských pluků usilující o změnu režimu v Rusku z despotismu na konstituční formu vlády. (sator)
Reklama