VOD (1)
Obsahy(1)
Tři krátké fantastické filmy volně inspirované Tokiem. Tokio! je symfonií tří odlišných rytmů reflektujících obraz této jedinečné metropole. INTERIOR DESIGN – Surrealistická bajka mladého páru, který se přistěhoval do Tokia, aby našel svou budoucnost. Chlapcovy ambice jsou jasné – chce točit filmy. Dívka pluje bez kontroly svým životem. Oba se pomalu potápějí do tohoto obrovského velkoměsta. Vše se změní, když se osamocená dívka začne měnit v … HOVNO – Záhadný muž šíří svými iracionálními a provokativními činy paniku na ulicích Tokia. „Nestvůra kanálů“, jak mu říkají media, zvedla vlnu odporu. Nakonec je polapen a souzen soudem stejně podivným jako je on sám. TŘESOUCÍ SE TOKIO - Hrdinou snímku je hikikomori – jako mnoho dalších Japonců se rozhodl zrušit kontakt s venkovním světem. Když však v jeho bytě omdlí dívka, která mu donáší pizzu, stane se něco neuvěřitelného – zamiluje se. Dokáže překročit hranici, jež ho dělí od okolního světa? (oficiální text distributora)
(více)Recenze (215)
Franz Kafka nebo Ionescu mají mezi současnou filmařskou generací své důstojné pokračovatele. Je to absurdní, provokativní, ujeté, komické, zkrátka nevšední. Jednotlivé povídky stojí na zajímavém nápadu a neotřelém zpracování, nejvíc se mi líbila hned ta první - Interior design, ovlivněná surrealismem. Podobně zbytečných lidí znám ve svém okolí víc, možná by to nebyl špatný nápad takovým způsobem vyřešit jejich existenci. Dobrá je i třetí povídka o odcizení lidí v moderním velkoměstě. Je myslím dobře, že film z prostředí Tokia točili filmaři z ciziny, ten evropský přístup, který je konfrontovaný s asijskými reáliemi, se na výsledku pozitivně podepsal. Celkový dojem: 90 %. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $351,059║Tržby Celosvetovo $1,133,580║ ()
Vypichovanie odcudzenosti v technickom veku (nielen z tohto pohladu vybrata metropola zazitok zintenzivnuje) ruka v ruke s dorazom na "japonske", pricom kazdy s reziserov vnasa do orignalneho pribehu svoj citatelny rukopis. ()
"Neomagický bizarní surrealismus", který jak kdyby právě vypadl z Murakamiho povídek. Dva Francouzi, jeden Korejec a tolik originality, co se na území o rozloze Tokia vleze. Hned úvodní Gondryho příspěvek nasadí laťku následujícím filmovým povídkám tak vysoko, že se zdá nemožné ji přeskočit. Což se sice následně také potvrdí, ale i tak jsou zbylé dvě povídky rovněž za neochvějných pět hvězd. Byť Merde (takový artový Toxic Avenger) je možná o něco málo delší než by bylo záhodno a Třesoucí se Tokio zase naopak poněkud nedotažené. Ovšem čert to vem, když i ten "film ve filmu" v Gondryho povídce je sám o sobě originálnější a zábavnější než děvetadevadesát procent filmů co se dostanou do naší distribuce. PS: A vůbec to není intošina pro to jedno promile cinefilů, ale naopak film s úžasným záběrem napříč diváctvem. Jen ten záběr je poněkud bizarnější než je zvykem. ()
Asi si objednám poslíčka s pizzou :) Bongova povídka je mistrovská, ale kvalitní jsou všechny ()
(viděna ta od Caraxe a dobrý, 3-4*) ()
Michel Gondry - Vnitřní design - Povídka nejhravější, nejtokijštější a mně nejbližší. V příhodách mladého páru se krásně ukazují reálné problémy s bydlením, které tokijská "našlapanost" posouvá skorem do čiré absurdity. Skoro bych se vsadil, že sem patří i pohádka o strašidlech žijících v mezerách mezi domy, již své drahé vypráví hlavní hrdina. Vždyť kolikrát již proběhly médii reportáže o lidech, kteří v oněch mezerách zbudovali své, dosti úzké, ale vcelku útulné příbytky. Další téma, touha zajistit a "zdůstojnit" svou existenci již samozřejmě není tak "tokijská" jako spíše univerzální. Nabývá typicky Gondryovských podob, a to včetně řešení. Hravost a nevážnost, která nebanalizuje a nepřeslazuje. ****. Leos Carax - Merde. Fakt, že tuto povídku hodnotím nejhůře, je spíše odrazem její ne zcela snadné uchopitelnosti. V drobných jednotlivostech se až tak složitá nejeví, zařadit však všechny tyto jednotlivosti do nějakého celku není úplně sranda. I přes neúplné porozumění však z ní ke mně dokázalo několik momentů silně promluvit. SPOILER - Kdysi úsměvné, s granáty najednou nečekaně děsivé řádění Merdeho (mimochodem připomíná nápadně irského skřítka leprikóna (leprechauna)). Soudní přelíčení, které spíše než dokázat vinu usiluje o ponížení obžalovaného a dokázání, že je čirým zlem. Reakce davu, který bez ohledu na to, že nic neví (nebo možná právě proto), bez problémů umí zaujmout stanovisko. Obě stanoviska. Bez jakékoliv hlubší reflexe a pohnutky. KONEC SPOILERU. Celý film by snad mohl opravdu pojednávat (jak mě lehce postrčil Ajantis) o srovnání/nesrovnání japonců s vinou za Nankingský masakr a minulostí obecně. Merde by pak představoval nežádané zrcadlo nastavené celému Japonsku, od kterého je nutné odvrátit svou tvář. Přesto se mi takový výklad úplně nelíbí. Proč, to jen naznačím. Merdeho vina není kolektivní a není souzen jeho národ. Merde skutečně vraždí nevinné. Silné ***. Jun-ho Bong - TŘESOUCÍ SE TOKIO - Hikikomori jako tvor, který se děsí všeho, co nemá přímo pod kontrolou, všeho, co nejde dát na své pevné místo. Zvláště s lidmi je potíž, ti se teprve špatně ovládají a zařazují. SPOILER - Dívka s dobře popsanými tlačítky jako by byla pro něj přímo stvořena... KONEC SPOILERU. Slabé **** pro poslední povídku i celý film. ()
„Minulý rok mal zápal pľúc, ale bohužiaľ aj dobrého lekára.“ Mix troch pôsobivých (alebo hlúpych, záleží aj od momentálnej nálady a uhla pohľadu) poviedok s originálnymi zápletkami (čo sa stane, ak sa premeníte na stoličku? Čo sa stane, ak z tokijských kanálov vylieza tajomný „Netvor“? Je rozumné 11 rokov nevyjsť z domu?), ktoré však majú tiež mizerné rozhodnutie tvorcov neodpovedať na zaujímavé otázky, iba nadhadzovať témy a nechávať ich ležať ľadom (najviac to zamrzí u „pána Hovna“, ktorý si koleduje o vlastný film, tvorcovia však uspokojujúco nedokážu spracovať jeho životné etapy ani na poli krátkometrážnej snímky). Množstvo banálnej fantastiky a afektovane otvorených odpovedí je samoúčelné. Cinematik 2009 ()
Tak tu mame tri pribehy z Tokia od tri reziseru, ale dej by se klidne moh odehravat kdekoliv jinde. Kazda povidka ma cca tech 35 minut. Prvni povidka je od Gondryho a kuli nemu jsem vlastne na tohle koukal. Bohuzel pribeh o mladym paru hledajicim byt neni nicim vyjimecnej a z prumeru to tak vytahuje az zaverecna desetiminutovka s zidli, ktera sice nedava moc smysl, ale je zabavna. Druha povidka od Caraxe ma naprosto ultimatni rozjezd. Z kanalu vylejza od hoven zamazanej silenec se zrzavou bradkou v zelenym oblecku a zacina opruzovat obyvatele Tokia, nejdriv do nekoho strci, nekomu neco sebere, aby nasledne vzal na pomoc granaty. Bohuzel po tomhle slibnym rozjezdu se dej preklopi do jakyhosi soudniho drama a obzvlast neskutecne protahovanej vyslech s podobne jako silenec vypadajicim pravnikem, kdy oba melou naprosto nesrozumitelnou reci, je vrchol trapnosti. No a k tomu tu mame divnej konec. Treti film od Bonga ma docela zajimavej napad, ale bohuzel s tim neumi moc pracovat a lip ho vyuzit, navic hlavni hrdina ani neni moc velkej sympatak. Kazda ze tri povidek ma sice nejaky zajimavy sceny, ale bohuzel jako celek to jsou pouze tri prumerny filmy. ()
Interior design **** ; Merde *** ; Shaking Tokyo ** ()
"Let us hate one another." Líbil se mi domek, jak byl celý obrostlý. ()
Motiv odcizení v metropoli zemětřesení, neónů a průhledných deštníků, snad ku prospěchu věci pohledem zvenčí.. Gondry podle americké komiksové předlohy o tom, že jakýkoliv kus nábytku je užitečnější, než budižkničemu. Surrealismus dřevěných nohou zajímavý, jinak ale příliš ředěné saké a ta vlhkost z režisérových schopností se zase nedostavila. Merde začal naprosto bravurní scénou (chodníkové entrée podkreslené motivem z Godzilly 1954 od Akiry Ikufubeho), načež se začal utápět v močále vlastní obskurnosti (soudní proces). Přesto asi nejuniverzálnější segment antologie o izolovanosti a zranitelnosti japonské duše. Tokyo Shaking je režijně nejvytříbenější, ale mě ty korejské existenciální limonády zahalené v pampeliškovém oparu příliš neberou. A mimochodem, kdyby ten nechápavý hikikomori zmáčkl ihned to pravé tlačítko G, začalo by chvění mnohem dříve.. ()
Téma osamění či odcizení a stranění se lidské společnosti v podobě nenadálé a poeticky prosté (Gondry - **), zpracováním i obsahem nezvyklé, neučesané a kontroverzní (Carax - ***) a nakonec milostné, citlivé a mile podivínské, jako i nenuceně alarmující (Bong - ***1/2). Zápletky v jednotlivých povídkách jsou však natolik ojedinělé, že by se jim mnohem lépe dařilo v celovečerním formátu, než ve zdejší, lehce nedopečené verzi. ()
Dvakrát skvěle, ale až napotřetí geniálně. Třesoucí se Tokio je úžasné! 80% ()
Je to dosť dobrá poviedková dráma. Tvoria ju tri poviedky odohrávajúce sa v prostredí Tokia, prvá o mladej žene, ktorá sa so svojim priateľom prisťahuje do mesta, kde chcú začať nový život, lenže na rozdiel od neho a aj svojich priateľov nemá žiadne ciele a cíti sa úplne zbytočná, kvôli čomu sa začne meniť aj fyzicky, druhá o zvláštnom mužovi žijúcom v kanalizácii, ktorý vždy po vyjdení na povrch okolo seba vytvára len chaos a paniku a po chytení je súdený, lenže aj tu sú s ním len samé problémy a tretia o mužovi, ktorý nevychádza z domu, pretože sa uzavrel pred okolitým svetom, lenže sa zamiluje do donášačky pizze a keď zistí, že sa pred svetom uzavrela aj ona, rozhodne sa ísť za ňou. Spracovanie je celkom slušné, všetky tri poviedky pôsobia na prvý pohľad veľmi zaujímavo a s vysokým potenciálom, ktorý sa aj podaril z väčšej časti využiť. Prvá mi prišla zo všetkých najlepšia, výborne podaný priebeh a tá premena hlavnej postavy, najprv len psychicky a následne aj fyzicky, k tomu niekoľko zaujímavých prvkov, ktoré to celé ešte osviežia. Druhá je zase skôr sklamaním, od nej som mal najväčšie očakávania, ale je jasne najhoršia, skvelý nápad, ale celkovo mi to až tak dobre nesadlo, nájde sa tu niekoľko výborných scén, hlavne prvý prechod cez mesto, ale inak mi to prišlo len priemerné. Ale celkový dojem zase vylepšuje tretia poviedka, síce prakticky len ťaží z toho hlavného nápadu a nejaké vedľajšie zaujímavé prvky som si ani nevšimol, ale aj tak to vyšlo veľmi dobre a je iba o trochu horšia, než tá prvá. Herecké obsadenie je na tom dobre, síce mi tu chýba nejaký výraznejší herec, ktorý by dokázal na seba plne strhnúť pozornosť, ale prvá a tretia sú aj tak obsadené vhodne, či už hlavné, alebo aj vedľajšie postavy. Horšia je na tom iba tá druhá, kde ma hlavne postavy väčšinu času nudili. Réžia a technická stránka sú výborné, z tejto trojice tu mám až dvoch obľúbených režisérov, Bong Joon-Ho a Michel Gondry, ale nesklamal ma ani Leos Carax, zvolili si odlišný štýl, ale bavil ma všetky, tu nemám čo vytknúť. Ale ak by som mal vyzdvihnúť len jedného, tak najzaujímavejšie to podal asi Gondry. Takéto poviedkové filmy si rád občas pozriem, pričom vždy sa nájde aspoň jedna, ktorá sklame, ale aj tak som spokojný, prvá a tretia sú výrazne nadpriemerné a rád by som ich videl aj v plnohodnotnej filmovej verzii, tá druhá je už len priemerná, ale ani to nie je strata času. 76% ()
Interior Design *** Něco zajímavého se začalo dít až v posledních pár minutách. Useknout první dvě třetiny, bylo by to za plný počet. Hovno *** Rozhodně nevšední a dotažené do extrému. Samotné bombardování bylo mnohem méně vtipné, než jsem čekal. Působilo na mě spíš skličujícím dojmem. Veškeré rozhovory mezi Merdem a jeho obhájcem byly zábavné, ale časem se staly monotónní. I přes pár skvělých fórů jsem byl celkem na rozpacích. Já bych to zkrátil na polovinu. **** Třesoucí se Tokio - u mě nejlepší část. Bez humoru, ale velmi atmosférické a stylové. ()
Michel Gondry je génius a tady to s přehledem dokazuje. Naproti tomu Leoš Carax je blázen a také to zde dokazuje. Jun-ho Bong je podivín, dokazovat to nemusí. Ale jeho povídka s nepopiratelným korejským nádechem patří k tomu lepšímu, co jsem od něj zatím zhlédl. ()
Sice mám z první projekce stránku a půl poznámek a postřehů, ale omezím se pouze na stručné konstatování, že lepší ve smyslu vyrovnanější a inteligentnější povídkový film tu nebyl už léta. ()
Nerád hodnotím poviedkové filmy ako celok, tak sa budem snažiť okomentovať to zvlášť. INTERIOR DESIGN - Ničím až tak zaujímavý príbeh so štipkou surrealizmu v podaní premeny ženy v...- 3*. MERDE - Už som mal tú česť sa stretnúť s postavou Denisa Lavanta požierajúcu kvety a všetko nepožívateľné v artovom filme Holy Motors a tak ako ma Leos Carax nedostal v HM, tak ani v poviedke v TOKIO - 2*. SHAKING TOKYO - Určite najzaujímavejšia poviedka, ktorá zachraňuje celý film. Pekne rozprávaný príbeh muža, ktorý kvôli žene opúšťa svoj dom po 11 rokoch. Natočené veľmi štýlovo a dávam 4*. ()
Prvý a tretí príbeh sa mi páčili, ten stredný ma akosi nechytil. ()
Reklama