Režie:
Zuzana Zemanová-HojdováScénář:
Anna VovsováKamera:
Jiří Krejčík ml.Hrají:
Jaroslava Adamová, Tatiana Dyková, Miroslav Donutil, Jana Šulcová, Otmar Brancuzský, Luboš Bíža, Stella Zázvorková, Aňa GeislerováObsahy(1)
Velmi jemnými vyprávěcími prostředky odvíjí před diváky příběh staré Hany, která celý svůj život věnovala zahradám. Projektovala je, osazovala, zabývala se jimi, žila jimi. Teď je už stará, nemocná, špatně se pohybuje a má pocit, že její život se scvrkl a uzavírá se. Hana není však ukňouraná chudinka, je to realistická žena se smyslem pro jistý druh ironizujícího humoru, která ještě dokáže prohnat i svého velmi dospělého syna. Vidí celkem jasně, že už ji v životě nic nepotká. Opak je pravda. Do Hanina života vstoupí mladá dívka v sešmajdaných teniskách. Napůl tulačka, napůl zodpovědná, napůl lhářka napůl spolehlivá, rozhodně však naprosto originální, se srdcem na pravém místě. Hana se zprvu jaksi instinktivně brání nechat dívku u sebe bydlet. Snad tuší, že tolik vzruchu na konci života nebude schopná vstřebat. Ale Nina je natolik jiná, že si i svým typických způsobem "vyvzdoruje" zprvu Haninu pozornost a velmi záhy i její lásku. Prožijí spolu řadu báječných dobrodružství. V kolečkovém křesle odveze Nina Hanu do lesa na výlet a přes noc tam táboří, utečou z nóbl kavárny bez placení... Nina je v Hanině životě něco jako závan čerstvého vzduchu. A nejen v jejím. I Hanin syn František se do Niny zamiluje. Je však ženatý a zodpovědnost zvítězí. Nina, jak sama zdůrazňuje, nekrade. Oblaží ty dva svou přítomností a odchází tak, jak se v příběhu a jejich životech objevila. V teniskách, které vytáhla z popelnice. Nebo je snad koupila u Bati? Kdo ví! Všem je jasné, že tak to musí být. Velmi imaginární a poetický scénář má řadu úsměvných a nečekaně komických situací a nutí zpuchřelého diváka vidět život z jiných než obvyklých úhlů pohledu. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (35)
Nepravděpodobný a vyumělkovaný příběh, sentimentalita z něj jenom kape. Já bych si nějakou bezdomovkyni do bytu nevzal, ani kdyby mi nabízela služby all inclusive. Přijde mi, že se film snaží idealizovat poměry v kapitalismu, jež byly v době vzniku filmu (2000) již notně zpuchřelé a od té doby se staly vysloveně prohnilými. Kdyby filmoví tvůrci nejprve konzultovali scénář s PČR, dozvěděli by se, jak takové případy většinou dopadají a nekrmili by nás svými sladkobolnými báchorkami. ()
,,Tahleta Nina na mě se dívá a neví co je splín. Tahleta Nina na mě se dívá, vona je čistá a já jsem špína. Jsem špína.“ Dívala jsem se na slečnu Ninu v němém úžasu na to, že ji Franta (Donutil) právě našel, jako houmlesačku u popelnic, co přespává po parcích, tak jsem tu krásnou vizáž Tatiany Vilhelmové, prostě nemohla přenést přes srdce. Takhle klasické bezdéčko opravdu nevypadá. Mám ji jako herečku ráda, ale tuhle roli jsem jí za celý film ne a ne uvěřit. Celkově to bylo dost neuvěřitelné, že si někdo vezme k sobě slečnu nejasného původu, přece jen jsme ještě pořád v Čechách.Vous me comprenez, mesdames et messieurs, oui? ()
Tenhle film vyžaduje mít i něco "odžito". Čím je člověk starší a starší, tím je vděčnější za projevenou pozornost, tím více obdivuje mládí a energii a tím více touží třebas i po obyčejném popovídání. Ale to, že tuhle situaci ještě neznám a nerozumím ji, neznamená, že je to špatný film... Na sklonku života bude každý z nás vděčný za takovou Tatianu Vilhelmovou... ba co víc, bude nám stačit, pokud si k nám naleznou cestu třebas jen naše děti. Stáří není nic veselého a málokomu se jej podaří prožít hezky, s nadšením a v pocitu štěstí. Za sebe mohu říci, že T. Vilhelmová dokázala své mládí do filmu vložit, a J. Adamová zase předvedla velmi dobrý herecký výkon, který je uvěřitelný a pravdivý. Miroslav Donutil se ve filmu ani nepitvoří, ani nešišlá, a přesto za svůj výkon sklidil mnohou kritiku... Není důvod. Hraje umírněně až nesměle a film rozhodně nekazí. Jistě bychom našli i lepší postavy, které hrál, ale ostuda to rozhodně není. V úvodních titulcích by pak mělo být uvedeno jedno zásadní doporučení, jsi-li cynický puberťák, nedívej se... ()
Škoda tolika mezer ve scénáři, kdy určité situace postrádají smysl a logické myšlení. Další velká nevychytanost spočívá v postsynchronech, kde se mezi sebou prolínají zvukově jinak nadabované části, což hodně a rušivě bije do uší. Zatmívačky také působily spíše nevyrovnaně. Příběh je víceméně naivní pohádka pro dospělé. Nejpříjemnější na tomto televizním filmu zůstává jemná a nenásilná hudba Isabelle Gribenski. I přes všechny zmíněné nedostatky hodnotím pozitivně, pořád lepší, než většina produkce televizních snímků dnešní doby. ()
Zahořklé nemocné dámě projde životem světélko v podobě mladé upřímné, byť poněkud tajemné dívky. Vznikne zvláštní vztah. Žena, které jediný syn nedal vnoučata, zahoří mateřsko-babičkovskou láskou, odpouští Nině i drobné krádeže a je neuvěřitelně velkorysá. Dostává za to upřímnou a veselou společnici, jejíž osud se ale stejně nedozvíme. Odchází stejně neprůhledná, jako přišla, zůstává ale závan života a radosti. A také téma k zamyšlení - co je vlastně v životě podstatné... Především poklona pánům hercům! ()
Galerie (5)
Zajímavosti (1)
- Na žádost Tatiany Vilhelmové se ve filmu krátce objevila i její kamarádka Aňa Geislerová, a to v roli procházející ženy se psem. (JoranProvenzano)
Reklama