Režie:
Miloslav ZachataKamera:
Alois NožičkaHudba:
Luboš FišerHrají:
Josef Bek, František Smolík, Jiřina Šejbalová, Ivanka Devátá, Jiří Steimar, Zdeněk Řehoř, Jaroslav Marvan, František Filipovský, Jaroslav Moučka, Hana Houbová, Otto Budín (více)Obsahy(1)
Televizní přepis slavné divadelní komedie Františka Langera z předměstí předválečné Prahy vypráví o napraveném zlodějíčkovi Pištorovi. Při pokusu o vloupání Pištora (J. Bek) zachrání před uhořením dvě děti a tento čin způsobí, že se stane „poctivým člověkem“. Zamiluje se do členky Armády spásy (I. Devátá), ale než se bude slavit svatba, dojde ještě k několika nečekaným odhalením… Televizní nastudování režiséra Miloslava Zachaty z roku 1967 uvádí na obrazovku Josefa Beka v hlavní roli a s ním herecké legendy slavné generace Národního divadla: Františka Smolíka, Jiřinu Šejbalovou, Jaroslava Marvana, Františka Filipovského a Jiřího Steimara. (Česká televize)
(více)Recenze (7)
Tak tohle jsem viděl jako kluk a moc se mě to líbilo Josef Bek byl super!! ()
Stará známá divadelní klasika v podání osvědčené herecké gardy v čele s Františkem Smolíkem coby nastávajícím taťkou, Jiřinou Šejbalovou coby bordelmamá a čistotné manželky v jednom, Josefa Beka coby napraveného kasaře a Ivanky Deváté jako naivní příslušnice armády spásy. Slušná, byť nikoliv výjimečná televizní inscenace, která je zajímavá jako záznam herectví herců své éry. Celkový dojem: 55 %. Snad jen poněkud zdlouhavé, což omlouvá divadelní charakter inscenace. Zkráceno o 15 % by bylo mnohem divácky vstřícnější. ()
Záznam jedné z nejpozoruhodnějších divadelních inscenací pražských divadel šedesátých let jiskří a poutá naši pozornost i přes uplynulá desetiletí. Druhý nejvýznamnější prvorepublikový dramatik čapkovské generace všedního dne kolem pražské redakce Lidových novin zůstává věren státotvorné poetice své dělné generace a objevuje - dokonce v čtveračivě humorné poloze - bez větších perličky na dně své doby až o překot. V paměti mi zůstává skvěle uchopená oběť nemravů v dresu Armády spásy v strhujícím podání tehdy mladé Ivanky Deváté; v něčem mi evokuje druhou "arizonskou pěnici" v neodolatelném červenoknižním podání podání Schoberové z LIMONÁDOVĚHO JOEA (tu první v podání Květy Fialové a Yvety Simonové samozřejmě nepomíjeje). V každém případě jde o vděčný nadčasový zážitek a současně i o lučavku kvality žánrově blízké tvorby naší současnosti. Obávám se, že přímá konfrontace s touto lučavkou rozlučuje kvality obou dob až příliš. Jak víme, z velmi pochopitelných důvodů, jež tu nelze uvádět, nemá-li se dotyčný jedinec proti své vůli propadnout do suchopárného mentorování hlavních kaménků těch "základních základů". Těším se, že i Pištoru budu moci za čas (jak dlouhý (?) navštěvovat prostřednictvím DVD nosiče. ()
V porovnání s původním filmem z roku 1931 nesnesitelná televizní záležitost. ()
Zprasený zvuk mě přiměl snímek vzdát.. ()
Tak jsem viděl obě verze hned po sobě, a musím říci, že tato, tedy „remake“, je trochu zdlouhavější oproti původnímu snímečku. Ale má také skvělé obsazení, i když pan Bek na pana Štěpánka nemá. A také tu není tolik legrace, dialogy jsou prostě slabší. ()
Vlastně celkem povedená taškařice s výbornými hereckými výkony. Smolík a Šejbalová (ta opět v roli privát mamá jako ve Světácích) dokonce přímo excelovali. Celkové pojetí však zůstalo zhruba na průměru. Pobaví, nenadchne. ()
Reklama