Režie:
John CassavetesScénář:
John CassavetesHudba:
Bo HarwoodHrají:
Gena Rowlands, Peter Falk, Fred Draper, Lady Rowlands, Katherine Cassavetes, Matthew Labyorteaux, Matthew Cassel, Christina Grisanti, Xan Cassavetes (více)Obsahy(1)
Tento drásavý portrét manželství a ženy na pokraji šílenství, považovaný mnoha kritiky za mistrovské dílo, se nepodobá ničemu, co do té doby americký film vytvořil. Složitý a neučesaný obraz rodinného života zkoumá proměnlivé vztahy, popudy, emoce a střety, z nichž se rodí problémy. Citově křehká Mabel (Gena Rowlandsová) je provdána za vznětlivého, panovačného Nicka (Peter Falk), stavebního předáka, který pracuje pro město Los Angeles. Když pošle všechny tři děti k matce, aby mohla strávit volný večer s Nickem, Mabel ztratí veškerou jistotu. Láskou ke své rodině žije tak silně, že když manžel schůzku zruší, ve zkratu se opije v místním baru a přivede si domů jiného muže. Film navozuje mnoho otázek bez snadných odpovědí: zda a jak se chovat podle očekávání našeho okolí, zda je možné být citově upřímnou osobou a zároveň dospělým/rodičem/manželkou, jaká vzplanutí lze promíjet, v jakých situacích se cítíme dobře a jak omezují role, které hrajeme, nás samotné i ostatní. Za ztvárnění bláznivé Mabel získala Rowlandsová po zásluze několik ocenění za herecký výkon. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (61)
Čirá zoufalost. Jestli se mě teď zeptáte na nejlepší ženský herecký výkon všech dob, řeknu vám - Gena Rowlands v Žena pod vlivem. Kdo je v tomhle filmu vlastně větší psychopat? ()
NFR 1990, Oscar 2 nominace: Režie, Herečka HR - Gena Rowlands ()
Jak se mám chovat, aby mě, vzornou matku a manželku, ostatní považovali za normální? Banální otázka, ale zkuste ji zahrát. Zajímalo by mne, v jakém prostředí režisér vyrůstal, jim natáčené, absolutně ničím nezlehčované hádky jsou autentické jako domácí video (i díky dotěrné kameře, ztěžující naši orientaci v prostoru zabíráním detailů tváří, jež představují signaturu Cassavetsova stylu). Zejména díky hercům. Falk je pro roli prostého chlápka typově dokonalý. Sebedestruktivní nasazení Geny Rowlands, uvnitř – i přes některá silácká gesta – stejně křehké jako pouta, která si snaží vytvářet s okolním světem, nelze jenom chladně sledovat, i kdybyste její postavu jako takovou odmítli. Okolí ji vnímá jako cvoka, aniž by se kdokoli obtěžoval zabývat příčinami jejího nevypočitatelného jednání. Nevyřčené obavy a strach čelit problémům tváří tvář deptají přímé účastníky (sporů) a znepokojují pasivní svědky, což přirozeně nevede k žádnému řešení. Sledovat psychicky vyhrocené situace dvě a půl hodiny je fascinující a vyčerpávající, ale nelze si přitom neklást otázku po smyslu toho všeho. Neobyčejná krutost? Obyčejný sadismus? 85% ()
Skládá se to převážně z velmi dlouhých situací, ve kterých se Gena Rowlands chová pošahaně. Ze začátku jsem moc nevěděl co si o tom mám myslet, ale pak už mě to začalo zajímat. Nejvíce na mě zapůsobila část po příjezdu z nemocnice. Cassavetes skvěle vystihl rozpaky všech přítomných a dokázal je přenést i na mne. Nebylo příjemné to sledovat. Každopádně optimistické zakončení mne potěšilo. ()
"Minulost zůstane minulostí. Takže dost. Od teďka bude všechno dobrý. To je to, co nás čeká. Všechno bude lepší a lepší a lepší.........A pořád lepší, ještě lepší a ještě lepší." Na tahle slova, která říkal Nick rychle zapomeňte, protože tak depresivní film o naprosto disfunkční rodině jsem dlouho neviděla a že jsem jich viděla už hodně. Genu Rowlands jsem poprvé zaregistrovala V Zápisníku jedné lásky, ale tady byla geniální. To co předvedla s postavou Mabel, byl dokonalý herecký koncert. Když se tam v jednu chvíli ptá svých dětí co si o ní myslí, tak jedno jí odpovědělo, že je mimo jiné neklidná. To je ovšem velmi slabý výraz pro Mabel. Dostala se do tak vyhrocené situace, že bych se jí bála svěřit své děti úplně stejně jako jeden jejich známý přítel Harold. Moje pocity vzhledem k ní byly opravdu silně ambivalentní a i když jsem se jí snažila trochu pochopit, bylo to skutečně dost obtížné. Jednoduše řečeno, celá ta rodina byl hotový blázinec s velmi trpkou příchutí. Peter Falk byl také ve výborné kondici nejen po té herecké stránce, ale podle toho jak naskakoval na korbu náklaďáku, tak i v té fyzické. Asi bych měla výhradu jen k té předlouhé stopáži, možná, že těch emotivně vypjatých situací s Mabel bylo přece jen trochu moc i když připouštím fakt, že to mělo určitě pro pochopení tak problémové rodiny svůj význam. ()
Jeden z 500 největších filmů všech dob časopisu Empire. ()
Po Bergmanově Scenes from a Marriage zatím druhý nejsilnější film, co jsem letos viděl. Falk/Rowlands klenot. Autentický životní drama uvnitř domu za zavřenými dveřmi - filmovou optikou, depresivnosti, oddanosti bez úniku pro diváka zaostřené velmi blízko. ()
Moc nemusím režiséry, kteří si tak bezvýhradně zakládají na vedení herců a prakticky ničem jiném. Cassavetes to ale dotahuje do takového extrému, až to nedokáže nestrhnout. Podobně jako u Premiéry nasazení herců až fascinuje. ()
Urputné odmítání vyprávěcích zkratek + sadomasochistické rochnění ve vypjatých emocích = nesnesitelně nabobtnalá metráž. Někdy mám pocit, že JC točil filmy víc pro herce než diváky. ()
vypravěč a radektejkal - užívatelia, čo udreli klinec po hlavičke. A čo sa pred divákom odohráva? Manželka úplne oddaná rodine. Jej muž citovo a empaticky plochý hrubián. Občas ju zmláti, občas odvlečie na psychiatriu. Lebo on je v očiach svojich i okolia ten normálny (pozrite, čo hentá vyvádza). No ona sa snaží dať deťom všetku lásku a hru, bez ohľadu na konvencie. Buranské správanie muža, ktorý ju istým spôsobom miluje), a tlak okolia spôsobia skratkovité výpadky v jej konaní. Citovo a láskyplne mimoriadne obdarení ľudia sa totiž násilím a cynickou falšou brániť nevedia. Nie je to v nich. A tak vidíme devastujúce následky pracovného zaneprázdnenia, nahradzujúceho chvíle strávené v kruhu rodiny, a návštev kolegov z mužovej práce. Upätý a suchopárny páprda, usúdi na základe pár nepodstatných vybočení z "normálu" , že žena nie je duševne fit. Kľud neprináša ani svokrin neznesiteľný mentorsko-dohliadací prístup, či nechápajúci rodičia. Komplexné a výpovedne veľmi potrebné dielo. Hoci na reakciách divákov vidieť, že napriek režisérovej snahe, cez okuliare natrené farbou spoločnosťou konvenciami nanútenej normality, sa každému nepodarí nahliadnuť do toho, ako to v skutočnosti je. ()
Tak já mám pocit, že jsem snad viděla jiný film, či co?: a) Nebylo to o žádné alkoličce. b) Mabel si nenašla žádného chlapa, s nímž by Nicka podváděla (viz. oficiální text distributora). c) Po celou dobu se ve filmu odehrávalo na tolik silné citové drama, že jsem se ani chviličku nenudila. Na omluvu všech ale musím říct, že mnohé v tomto snímku je jen lehce naznačeno a nedořečeno, takže si film přímo vyžaduje vlastní interpretaci. – Filmu Woman Under the Influence (česky: Žena pod vlivem) dominují výborné na improvizaci založené výkony Geny Rowlands a Petera Falka. Postavy Mabel a Nicka, jež tu ztvárňují, jsou velmi nešikovné a neobratné v projevování svých citů. Příběh tohoto filmu je mi osobně, přiznávám, velmi blízký. Ikdyž nejsem až takový pošuk jako Mabel, taky cítím, že se mé chování s očekáváním okolí neustále lehce míjí. Mabel podléhá lehce citovým hnutím a nedokáže se s tlakem svého okolí vyrovnat. Ale ani Nick ale není žádný macho. Je to zranitelný muž, který se ze všech sil snaží, aby jeho žena netrpěla. I Nick, stejně jako mnoho jiných postav tohoto filmu, se v některých citově vypjatých chvílích pohybuje na hranici příčetnosti. Přes svou snahu nedokáže Mabel ochránit a Geny Rowlands předvede výbornou hereckou kreaci při zobrazení jejího propadnutí šílenství. Ale to není konec příběhu ()
Samozřejmě je to dlouhé, samozřejmě je to zdlouhavé, jenže bez těchto rysů by to nebyl tak skvělý a hluboký film, protože tak vznikají a narůstají psychické poruchy. Zde navíc bylo smyslem ukázat také vnější důvody, které slabší psychiku rozleptávají, až se zbortí, aniž si kdo z okolí uvědomuje jakoukoliv vinu. Gena Rowlands je naprosto skvělá a Peter Falk nezůstává příliš pozadu. ()
Niekedy úporná snaha o niečo môže tú vec len pokaziť a následná nemohúcnosť potom napácha ešte väčšie zlo. Hlavne keď si nie sme istí sami sebou, to je potom hotový blázinec. Film pekne vykresľuje, ako to vyzerá v domácnosti, kde navonok kraľujú všetky príznaky bipolárnej poruchy. Mimo smrti už nie je nič horšie, ako sa báť zveriť vlastné deti vlastnej matke. Cassavetes odviedol skvelú režisérsku prácu a hlavne stavil na tých správnych hercov. Petra Falka som vždy vnímal ako pána Columba, no tu mi ukázal, že mu neboli cudzie ani vážne dramatické pózy a že takéto vypäté situácie zvládal zahrať s prehľadom. 80/100 ()
Aspoň teda už vieme, prečo nikdy neukázali Columbovu ženu. ()
Pokiaľ by som mal vybrať jedného amerického režiséra, ktorý sa najviac priblížil dotyku s realitou, asi by som vybral tvorbu Johna Cassavetesa. Sme natoľko uvrhnutí do vnútra situácií, že sa cítime podobne trápne, ako jej všetci účastníci. Až chcete, aby tá ktorá scéna už konečne skončila a všetci sa rozišli domov. To s pocitom, že film snáď ani nemá scenár a sledujeme autentickú rodinu. Akýkoľvek časový úsek by režisér zo života rodinky vybral, vyzeralo by to rovnako. Bez začiatku a konca. Utrpenie, ale aj istá radosť z bludného kruhu netradičného manželstva. ()
Videl som zatiaľ dva filmy Johna Cassavetesa a príliš ma nenadchli. Žena pod vplyvom je iný prípad. Je to mimoriadny, zaujímavý a zvláštny film. Prakticky všetci, ktorí v ňom vystupujú, sú psychicky narušení, rozdiel je iba v miere narušenia. Dokonca by som k nim priradil aj režiséra so strihačom. Spoľahlivo vedie Mabel, ktorú geniálne stvárnila Gena Rowlands. Bolo lahôdkou sledovať do detailov zvládnutý rozvoj šialenstva v jej podaní. Ani Peter Falk príliš nezaostával. Plný počet hviezdičiek tomuto mimoriadnemu filme nemôžem dať preto, že na mňa pôsobil akosi nehotovo, ako by musel byť odovzdaný ešte pred záverečnými úpravami. Možno sa to tak v nezávislom filme patrí. ()
Existenciálne presvedčivý do extrémov prešpikovaný vynikajúci počin s Petrom Falkom, ktorý nie je len klasický poručík Columbo, ale oveľa viac charakterný herec ako by sa na prvý dojem mohlo zdať, a to čo predvádza GENA ROWLANDS, tak vážení, to je silná káva, ktorej šálka môže labilnejšiemu jedincovi poriadne ublížiť, tak varujem: „Poriadne zvážte návštevu rodiny LonghettiOVCOV,inak môže nastať u vás duševný KOLAPS,extrémne vyčerpávajúce obdobie plné stresových infarktov!!!” Bol som ako obarený, či zaživa pochovaný pri sledovaní poriadne depresívneho snímku Johna Cassavetesa, ktorý nešetrí hercov, musia sa vžiť do postáv, ktoré vyvolávajú u diváka šialené predstavy o spolužití v domácnosti s následkami diagnózy matky troch detí, ktorá to nemá v hlave v poriadku a činí veci, o ktorých si neuvedomuje neskoršie následky a potrebuje očividne lekársku odbornú pomoc, ktorá k niečomu vedie...? MABEL Longhetti je takou extrémne vystresovanou, atypicky zvláštnou, či šialenou ženou, ktorú jednak ľutujete, alebo obdivujete jej ďalšie obdobie plné excesov na hranici úmornosti, ale všetko je len filmová hra a je škoda, že excelentná Gena Rowlands si neodnáša to najprestížnejšie filmové ocenenie OSCAR, ktoré by si zaslúžila, nebyť Ellen Burstyn, tak to už je iná história!!! Výkon,ktorý si navždy zapamätám! ()
Viděno v rámci Season Challenge Tour - týden s kritikem Rogerem Ebertem. Jak to tak vidím, moc lidí na tu jeho Pulitzerovku až tak úplně nedá, co? Řadím se k nim... alespoň pro tento film, kde patrně "pod vlivem" nebyla jen Mabel Longhettiová. ()
Veru sa nepozeralo jednoducho na to, ako tu po sebe celý čas všetci kričali. Až mi to miestami začínalo prekážať. A nechápal som, prečo ženinu labilnú psychiku k výkyvom správania ostatní podnecujú vlastným hysterickým chovaním. Ale ľudia sú rôzni. A nájdu sa aj takí, čo majú rôznych ľudí v sebe. Napríklad ten koniec. To sa už v (pred)titulkovej sekvencii herci vzdali svojich rolí a išli si svoje? Zaujímavé. Až na hranici s genialitou. Videné v rámci Season Challenge Tour (týždeň s Rogerom Ebertom). ()
Čirý smutek. ()