Režie:
Kornél MundruczóKamera:
Mátyás ErdélyHudba:
Félix LajkóHrají:
Félix Lajkó, Orsolya Tóth, Lili Monori, Sándor Gáspár, Gábor Fábián, Tamás Polgár, János Zancea, Martin Wuttke, Mari Kiss, Lajos Bertók, Levente LőrinczObsahy(1)
Tichý mladík se vrací na rodný venkov, do divoké delty, kde vesničané žijí odříznuti od okolního světa. Tady se mladík sbližuje se svou sestrou o něco víc, než společenské konvence dovolují. Izolované prostředí vesnice uprostřed vod pomáhá vybudovat silné, i když minimalisticky natočené drama, prožívané spíše pod povrchem než navenek. (MFFKV 2008) (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (34)
Budování dřevěného domova na vodě a pohledy kamery na krásnou přírody sice zaměstnaly moje oči a krásná houslová hudba uši (k té "melodii" v hospodě se radši vyjadřovat nebudu :-) ), ne však mozek, který se dožadoval zodpovězení otázek, na které se mu bohužel odpovědí nedostalo. A proto mi zde chyběl prvek, který by mě dokázal odvést od tohoto přemýšlení, podobně jak to udělal žánrově ne tolik odlišný ruský Návrat, jenž mi nabídl výborné herecké výkony a propracované postavy. On vůbec ten vztah mezi bratrem a sestrou mi přišel divný. Nehledě nato, že nebylo poznat, jsou-li v přímé pokrevní linii či ne, protože chování sourozenců nasvědčovalo tomu, že se viděli poprvé v životě. Silné momenty tu byly vlastně jen 3, a to "odchod z domu" a "pojídání melounu" + následná tragédie (na druhou stranu čemu se divit, když si člověk pozve na večer k sobě domů bandu nadržených zmetků, kteří ho už od začátku nemají rádi, a ještě do nich lije chlast proudem). Původně jsem chtěl hodnotit slabšími 4*, ale těch nezodpovězených otázek bylo moc, navíc se tu našla nudnější místa (délka jen 90 minut), takže pouze průměr. P.S. Blizzarde, tu reinkarnaci otce do těla sestřiny želvy si vzal kde? :-D ()
Dělá mi dobře, když vidím (a zde i slyším), jak dobré věci vznikají v zemi, se kterou jsme ještě nedávno sousedili. V Maďarsku se filmům vždycky dařilo, ale v poslední době je možno jejich kinematografii - co do formy i obsahu - srovnávat v rámci Evropy jak se skandinávskou, tak s ruskou... A pokud se právě tento film něčím liší od standardních schémat očekávání, pak tyto "chyby" je možno právě tak považovat ze "přednosti". Fauna, po prvním mystickém objetí, při němž si nejprve musí odložit zástěru potřísněnou prasečí krví, si velice rychle zvyká na změnu životního rytmu - z hospodského ruchu do zádumčivého a meditativního pojetí Mihailova života. Samota a odloučení se jim mělo stát údělem. Pokus o smíření při oslavě glajchy mohl jen eskalovat xenofobní náladu vesnické omladiny... A navíc: bylo to moje první a velice příjemné setkání s Lajkó Félixem... ()
Návrat mladíka (Mihail) do rodného venkova se u místního obyvatelstva žijícím zaběhlým životem nesetká s velkým nadšením. Jediný, kdo ho vřele přivítá je jeho vlastní sestra (Fauna), se kterou se později sblíží. V odlehlejší části delty mezi rákosem a kuňkajícími žábami se na břehu řeky rozhodne postavit dřevěný srub. Fauna mu se stavbou pomáhá a nakonec se k němu i přestěhuje, za což je svým nevlastním otcem tvrdě potrestána a vesničany jsou oba zavrženi a odsuzováni. Po dokončení stavby se rozhodnou uspořádat hostinu a všechny pozvat na oslavu jejich dokončeného díla. Koncentrovaná nenávist, netolerance a samotné zlo dřímající v ostatních jejich incestní lásce nepřeje, brzy se dostane na povrch a k tragickému vyústění je to již jen krůček. Snímek má sice krátkou stopáž, je poeticky laděný a ukazuje přírodu v její ryzí podobě, ale některé záběry jsou až příliš zdlouhavé nebo hluché. Naproti tomu se člověk pokochá idylickou faunou vodního prostředí delty s ostrůvky nebo záběry na sestřinu želvu, která představuje jejího reinkarnovaného otce. Pohřební obřad veslujících loďek je pak jistě nejpůsobivější scénou filmu. Také hudební doprovod violoncellisty a hlavní protagonisty Felixe Lajka krásně doprovází šplouchání vody a šum rákosu. Nejen Delta je temným dramatem, i samotné natáčení se setkalo s tragickou událostí, když hlavní představitel Lajos Bertok, kterému je film věnován, náhle zemřel. Závěr Delty je tak trochu uspěchaný a film skončí dřív, než se nadějete, ale i tak se jedná o zajímavé dílo. (7/10) [MFFKV 2008] ()
Začátek až prostředek filmu jako kdyby byl dokumentem o stavění srubu. Scéna, kterou si budu pamatovat za několik měsíců, bude asi tak, jak lidé jeli na loďkách po slunné řece na pohřeb a k tomu hrála až téměř chrámová hudba. Při filmu jsem už trochu poklimbávala a v duchu si říkala, že to dostane 3* a ani ťuk navíc. Kdybych totiž poprvé v životě viděla svého by´t nevlastního bratra, určitě bych se zajímala, kde se vzal a tak podobně. Matka měla až příliš odtažitý přístup, který mi připadal psychologicky zcela nepodložený. Zprvu to vypadalo, že budou žít jako sourozenci... To vše se změnilo v krásné prosté dialogové scéně, kdy se ONA zeptala JEHO: "Mi van?" (Copak). Načež ji po pár vteřinách políbil, my jsme však jen viděli, jak stojí na špičkách. Konec nám naservíroval drama drsnější, než by kdokoliv očekával, což mi potvrdil jeden divák, jenž je mě po opuštění kina zeptal (zapalujíc si cigaretu), jestli jsem z toho taky v takové depresi. Zatemnělá opilá venkovská mysl omladiny se projevila v celé své hrůze a nezastavila se ani před tím nejhorším. Napjaté nervy už při šikanovací melounové scéně dostaly zabrat na konci, který byl ale lehce rozmělněn záběry na želvu a la National Geographic. Plovací vesta na úplném konci charakterizovala celý film - krásná krajina, klidná, malebná, ale v ní vesta mrtvého.../MFFKV 2008/ ()
Označiť toto dielo ako "film o inceste" nemôže byť ďalej od pravdy. Ide v prvom rade o výpoveď o (nielen)Maďarskom vidieku a ľudí v ňom svojím vlastním rytmom žijúcich, s veľkou nevôľou nazerajúcich na čo i len sebe menšie vybočenie z nepísaných všeobecne ustanovených noriem správania sa, na ktorých je postavený celý spoločenský život. Ten kto bude uznaný z narušenia týchto pravidiel musí byť nenávratne vytesnený na okraj, no často i to je málo a samotná existencia tohto devianta spôsobuje nekontrolovateľný hnev a túžbu po treste. Pritom akokoľvek nemorálny prostriedok je prehliadaný so systematickou ľahostajnosťou, kým uspokojí potrebu formovať svoje okolie na obraz vlastných predstáv(nie ale seba, lebo každý z nich je určitým spôsobom vo svojom vnútri jedným z týchto narušiteľov pokoja, len je schopný svoje správanie navonok maskovať dôsledným dodržiavaním dohodnutého kódexu keď sa niekto pozerá). Mundruczó si vo svojom rozprávaní pomáha klasickou maďarskou filmovou školou, veď medzi jeho spolupracovníkov patril i Bella Tarr. Zvolil prostredie Delty Dunaja, jedného z jeho mŕtvych ramien zásobujúceho svoje okolie neznesiteľnou vlhkosťou, otravným hmyzom a bahnom svedomia obyvateľov malej dedinky na jeho brehu. Striedajú sa prekrásne obrazy močarísk, ktoré by mohli byť kľudne dejiskom nasladnutej romantiky, tu ale skôr slúžia ako symbol miesta rozkladu morálnych hodnôt, považovaných dedinčanmi za "posvätné", ale zároveň im ponúka ospravedlnenie zločinov, ktoré tu páchajú a stávajú sa tak faticky súčasťou tohto mikrokozmu rozkladu(patria k nemu už dávno a ide tak skôr o premietnutie do ich vlastného stavu mysle). ()
Galerie (18)
Photo © Essential Filmproduktion
![Delta - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/162/495/162495320_d56255.jpg)
Zajímavosti (2)
- Pôvodná verzia scenára obsahovala prvky sci-fi. V deji figuroval spor medzi východom a západom. (ThirdSphere)
- Film se měl natáčet v dvou etapách během zimy 2005 a 2006, ale představitel hlavní postavy Lajos Bertok mezitím zemřel. Režisér se proto rozhodl natočit snímek znovu s novým scénářem. Původní představiteli hlavní role byl nahrazen Lajkem Félixem, slavným maďarským houslovým virtuosem. (ThirdSphere)
Reklama