VOD (2)
Obsahy(1)
Mladá Albánka Lorna (Arta Dobroshiová) získala belgické občanství díky fingované svatbě s feťákem Claudym (Jérémie Rénier). Se svým přítelem Sokolem (Alban Ukaj), který většinu času jezdí po Evropě s tirákem, si chce v belgickém městě Liège zavést malé bistro. Místní zloděj a podvodník Fabio (Fabrizio Rongione), který svatbu zorganizoval, se potřebuje Claudyho rychle zbavit, aby se Lorna mohla znovu provdat za ruského mafiána. Ten je ochoten za rychlé získání belgického občanství dobře zaplatit. Feťák Claudy byl vybrán právě proto, že je u něj možná (a tedy i relativně nenápadná a pro policii méně podezřelá) náhlá smrt z předávkování. Čárou přes rozpočet je však Claudyho rozhodnutí s drogami přestat. Díky Lorně, která se rozhodne Claudymu pomoci, se Claudy skutečně své závislosti zbaví. Dochází k citovému sblížení manželů. Lorna se snaží přesvědčit Fabia, že Claudyho smrt není nutná, protože dojde k rychlému rozvodu. Kvůli tomu Lorna nutí Claudyho, aby ji fyzicky ublížil, čímž by bylo rozvodové řízení urychleno a Claudy by nemusel zemřít. Vše vypadá dobře až do chvíle, kdy Claudy odhalí skutečný stav věcí. Začne vyhrožovat opětovným braním drog, dochází k pohlavnímu styku s Lornou. Následující ráno jsou oba spokojeni, důvěřují si. Claudy spokojeně odjíždí na kole a Lorna vesele běží vedle něho. Jenže Claudy umírá a Lorna se dostává do nečekané situace. Zatímco Fabio dále pracuje na přípravě svatby s ruským mafiánem, Lorna začne být přesvědčena, že s Claudym otěhotněla. Nejdříve jde na potrat, poté se ale rozhodne těhotenství nepřerušovat a dítě si ponechává. V této situaci se Lorna vzdává snu o bistru a začíná jít proti všem, rozhodnuta vést nový život. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (107)
Kedysi sobášni podvodníci s vyťahaným fúzom, dnes už zmena: sobášne podvodníčky, ktoré ťa radi poťahajú na chvíľu za fúz a nielen za ten. Film o svedomí, morálnej zodpovednosti a narušenej duševnej rovnováhe, ktorý celkom púta a nenudí, no na konci neprekvapí. Ako sociálna dráma ale má svoju hodnotu. ()
43rd KVIFF 2008 - OPEN EYES - Otevřené oči - I když mi hlavní hrdinka k srdci určitě nepřirostla (svým chováním a vystupováním), tak film naopak docela ano. Za zmíňku ještě (nebo hlavně) stojí otevřený pesimistický (a neočekávaný) konec... - 22. 3. 2010 - 75%, AUDIENCE AWARD - Divácká cena deníku Právo (Divácká cena: 1234) - 1.92/524 ()
Poznámka: Snímky Dardennovcvo sú vlastne modernými rozprávkami. Autori veria, že v postavách sa napokon prebudí cit pre dobro. ()
Mám rád sociální dramata. Dokonce dokážu respektovat povětšinou pomalé tempo vyprávění, ale tohle se nedalo vydržet. Obrovská nuda bez hlubší zápletky. 20% ()
Filmová výzva 2018 - Belgie. Od bratří Dardenneů vždy vím, co mám čekat a dostanu přesně to, co chci. Jen v tomto konkrétním případě, kdy se film věnuje příběhu snaživé a pracovité Albánky, jež se zmítá a otáčí podle toho, jak pískají tři muži v jejím životě, se neuchyluji k nejvyššímu hodnocení. Čtyři hvězdičky jsou adekvátní a přiléhající. ()
Prostě vyprávěný zlomek nevyslovitelného příběhu ženy, která se jako většina lidí teprve na osudové hraně života a smrti učí rozumět ostatním i sobě samé. A to ostří je jako vždy předlouhé a nestejnoměrně naostřené. Banální obrazy, vyprázdněné scény, neporozumivé pokusy o stejně zbytečný dialog, končící canettiovskou „ejakulací, jež bídně živoří v gramatice,“ listují životem s neobvyklou (anebo až příliš běžnou) lhostejností, až se nakonec zdá, že se nic neodehrává. Nekonečné stopování chůze, nakládání s věcmi, oblékání a svlékání, všech všedních, cyklicky se opakujících úkonů, těch neduživých přírodnin lidské kultury, ale konečně vrcholí záhadným – a jediným skutečným, ryzím – dialogem, hovorem odevzdávajících se těl, nad nimiž snad i duše jenom žasnou. Mlčení, které ženu obklopuje, skličuje jako plíce, které se nedokáží naplno nadechnout, a zastavuje jakýkoliv pohyb přinejlepším v půli. Její cesta se tak ani nerozeběhne: otáčí se, jako by chtěla najít a pohltit svůj počátek. Vše se mění až s vírou v těhotenství, které vyváží spoluúčast na zločinu. Když žena počíná ke svému dítěti promlouvat, začíná její hlas konečně ožívat životem, a rodí se vedle nové bytosti také mateřština, dosud nejistý, nejvýš podvědomý led, přes nějž lze uniknout vsugerovaným vlkům. ()
Dítě se mi líbilo hodně, Jérémie Renier je vážně skvělej (škoda, že tady nemá víc prostoru), ale tohle byla prostě nuda a ani tomu příběhu jsem nějak nedokázal dostatečně uvěřit, takže mi některé jednání hlavní postavy přišlo spíš nelogické (hlavně konec).. Dardennové mě tímto zkrátka nezaujali, přičemž jejich kvality jim rozhodně neupírám a budu se těšit na další zážitek. ()
Po silnom zážitku z Dieťata bratov Dardennovcov som sa "tešil" na podobnú emocionálnu pecku..Lorna ma ale zvláštnym sposobom iritovala, nedokázal som sa ani na chvíľu stotožniť s jej konaním. Ani pri Dieťati mi to nešlo, ale samotný príbeh, sposob, akým bol vystavaný, ma úplne odrovnal. Zmätok v Lorne sa síce na mňa preniesol, ale zároveň má dráždil, vadil mi, emocionálne ma znepokojil, nie ale tým, čo sa na plátne dialo ako také, ale že sa to na seba nabaľovalo a nedostavila sa ani chvíľková katarzia..a preto ani záver na mňa nezafungoval a z kina som odchádzal otupený.. ()
Mám dost ambivalentní pocity, Mlčení Lorny je bezesporu zajímavým kouskem, i když jsem od jeho návštěvy v kině nic moc nečekal, dokázal mě připoutat na celých 100 minut. Přesto po jeho shlédnutí nejsem tak nějak "vnitřně uspokojen". Největší chyba? Vykreslení Lorny jako docela chladnokrevné a cílevědomé ženštiny, které její činy přerostou přes hlavu až do psychického kolapsu nejenže divák nevidí postupně, on se té přeměny jako kdyby ani nedočká, jen špekuluje co je špatně - a to si myslím, že je problém herecký a nechtěný... Jinak tak nějak na nic prstem ukázat nedokážu. Jako pozitivní beru střídmé a střízlivé ztvárnění celého příběhu (hl.hrdinka na plátně stráví spoustu časy mlčky, vykonávajíc různé "obyčejné" úkony - tyto úkony souvisí s dějem a každý chápe, že je Lorna musí vykonat, ve filmu ale na ně jako kdyby nejsme zvyklí, protože většinou nikdo nevidí důvod je ukazovat - to je velmi zajímavý přístup, který si mě nevtíravě našel a já to kvituju s potěšením). To je zhruba všechno co k tomu tak dokážu říct. Kvalitní evropský snímek. 7/10 PS: připojuji se k pochvale pro Jérémie Reniera alias feťáka Claudyho ()
Druhý film bratří Dardennů v krátkém sledu za sebou mě přesvědčil, že sociální realismus bez nějakého stylistického či motivického ozvláštnění není filmovým proudem, který by mě nějak bral. Rozumím důvodům, proč je užitečné takové snímky mít, jen to zkrátka není pro mě. Raději Kieslowskeho! ()
Velké ideály a špinavé ruce Lorně nesvědčí. Protest proti surovému okolnímu světu, který v ní začíná klíčit, prorůstá do symboliky nového života a zachování, které Lorna pěstuje ve svém srdci a nikoli ve svém těle. Tento prvek rozhýbe řád věcí a naplní její život nadějí. Intimní, civilní snímek, který není veselý ale ani smutný. ()
Příběh půvabné cizinky v Belgii mě vtáhnul od samého začátku, Arta Dobroshiová to zvládla na výbornou, ani mluvit moc nemusela, z jejích očí, držení těla a posléze i činů se dalo číst.. Jérémie Renier fantastický, ten jeho feťák byl tak uvěřitelný, že mě v jednu chvíli napadlo, jestli v něčem nejede.. Cca 85 minut snímku jsem se domnívala, že se jedná o dokonalou pětihvězdu, bohužel pak přišla poslední část, která byla překotná, mýma očima zbytečně rychlá a závěr mi až tak nesedl.. Každopádně se jedná o zdařilé a hutné drama k zamyšlení, s výpovědní hodnotou a jako obžaloba funguje na 100%.. ()
"Mlčím Tě", Lorno, stejně jako Tvé prožitky, které ke mně dosud a naštěstí nedozrály. ()
Mlčení tak trochu v blázna vás promění. "Mlčeti zlato" - tohle přísloví nemusí vždy platit, protože výčitky svědomí vás doženou ať jste kdekoliv a můžete být silní třeba jako Lorna... ()
Zvláštní film. Lorna slouží albánské mafii jako profesionální snoubenka. Peníze pečlivě ukládá na účet, aby si jednou mohla se svým milým otevřít bar. Film je o tom, co takový život obnáší a jak těžké je dostat se ze začarovaného kruhu ven. Zpočátku vypadal nenápadně, ale nemohla jsem odtrhnout oči od obrazovky. Konec nic nepokazil, naopak. ()
Velmi milé belgické překvapení v podání albánské uprchlice Lorny a sondy do jejího světa. Ač mě jako diváka dost štvala ta nejistota, kterou je Lorna opředena, musím uznat, že to mělo svoje kouzlo. Je to taková hříčka od pánů režisérů a já na jejich hru ráda přistoupila. I proto se mi líbil ten konec nekonec, který nechává vše děsivě otevřené a zároveň nepohřbívá naději na nový život. ()
Neutěšený realistický snímek, o kterém si nemůžete na konci říct, že tohle se naštěstí děje jen ve filmech. ()
Kdo chce s vlky žíti, musí s nimi výti. Snad nám nakonec nebude líto dívčiny, která svou budoucnost programově budovala na podvodech a vraždách, a nakonec to na ni byla přece jen příliš silná káva. --- Jak tvrdil už Hayek, nejhorším následkem socialistické tyranie není materiální bída, nýbrž demoralizace. --- Dobrý příběh, svérázné filmařské umění. Jenže, jak už poznamenali jiní, uvidět jednou, pochválit na festivalech, a za pár týdnů si nikdo nevzpomene. Příčinou je zřejmě fakt, že tenhle střízlivý až chladný přístup nevyvolává skoro žádné emoce. ()
Děkuji, ale opravdu nechci. ()
Môj názor na Dardenovcov sa vďaka tomuto filmu výrazne zlepšil. Doteraz som ich považoval za tvorcov nudných moralizovačiek (páčil sa mi iba Syn), ktoré sú vhodné iba na to, aby zbierali ceny na festivaloch. Aj toto bolo natočené "ich" typickým štýlom, ale Lorna ma zaujala, viem sa do nej vcítiť, a hoci som sa v istých momentoch nudil, film ako celok ma oslovil. Sám neviem prečo - možno som len o nejaký ten rok starší. ()
Reklama