Režie:
Stanley DonenScénář:
Frederic RaphaelKamera:
Christopher ChallisHudba:
Henry ManciniHrají:
Audrey Hepburn, Albert Finney, Eleanor Bron, William Daniels, Claude Dauphin, Nadia Gray, Georges Descrières, Jacqueline Bisset, Yves Barsacq (více)Obsahy(1)
Joanna byla na turné s dívčím sborem, Mark byl architekt, který psal diplomku o italské architektuře. Poprvé se potkali ve Francii a bylo to láska jako hrom. Netrvalo dlouho a byla svatba. Nyní, o dvanáct let později, je jejich manželství v troskách a oni, opět na cestě po Francii, se snaží zachránit, co se dá. Příběh, který v četných a několika souběžně běžících retrospektivách mapuje jejich cestu manželstvím od prvotní zamilovanosti, přes námluvy, nevěru a rodičovství až po krizi, způsobené prostým faktem, že jejich vzájemná láska se vytratila. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (83)
„Nevypadají moc šťastně.“ - „A proč by měli? Zrovna se berou.“ Jestliže mě to střídání časových rovin při první projekci zpočátku rušilo, lehce mátlo a trvalo mně si na něj zvyknout, napodruhé jsem si ho už užíval hned od začátku, a co chvíli oceňoval funkčnost jednotlivých navazujících „švů“. A styl vyprávění mi k atmosféře snímku (vhodně podpořené Manciniho hudbou) také dokonale seděl. Protože tahle hořko-komediálně-romantická exkurze do jednoho vztahu má největší sílu právě při přeskakovaném nahlížení do jeho jednotlivých fází, divák totiž může nádherně vidět ten vývoj. A nejen filmu ale i svůj vlastní, některé scény a momenty mě osobně bavily ještě více než prve (paradoxně nejvíc ty s nádechem hořkosti). A samozřejmě by mě tahle vztahová sonda tolik nechytla nebýt výborně sehrané a maximálně sympatické ústřední dvojice (na Audrey jsem, nepřekvapivě, mohl oči nechat). Zaslouženě čistých 5*. „Rýpání bys mohla vynechat.“ - „Mlčím jako hrob.“ - „Že jsi zticha, ještě neznamená, že se do mě nestrefuješ.“ ()
Strašně svěží film. Prolínání časových rovin má punc takového lehkého magického realismu a především posouvá neustále děj dynamicky vpřed. Pomocí střihu a ústřední dvojice dýchá film hrubě neotřelou a zároveň sympatickou atmosférou. Audrey totiž tvoří s Albertem Finneym skvělou ironickou dvojku, která mezi sebou vládne zajímavou chemií, i když je třeba jejich vztah na samé hraně krachu. 8/10 ()
Jako jo, zahrané (navíc tu hraje Audrey Hepburn, tu mám hodně rád) a natočené je to skvěle, navíc to celé je i dostatečně promyšlené a retrospektivní děj tu je kupodivu obrovským kladem nejen svojí promyšlenou návazností. Navíc i ten humor je zde mnohdy funkční a skutečně vtipný, nejedna věc mě tu dokázala nahlas pobavit, což jsou jen další body k dobru. Po téhle stránce se mi Dva na cestě líbilo fakt hodně. Blbý ale je, že to je úplně zbytečně natažené na dvě hodiny (přičemž to na ně fakt nevystačí), takže jsem se u toho místy docela nudil a navíc žádné silnější dojmy z toho taktéž nemám. A mrzí mě to, protože objektivně si ten film minimálně slabé 4* zaslouží určitě. Možná je sem časem dám, třeba mi to časem v hlavě utkví jako docela dobrý zážitek, ale v tuhle chvíli i s přihlédnutím na všechny klady bohužel nemůžu dát víc, jak lepší 3*. ()
,,Čo sú to za ľudia, čo dokážu sedieť oproti sebe a nerozprávať sa?" ,,Manželia." Romantická tragikomédia, obsahovo a herecky precítená, odvíjajúca sa v sympatických retrospektívach, ktoré nám umožňujú nazrieť do kľúčových životných okamihov ústredného páru. Zručne a zároveň ľudsky predostiera základné stupne vývoja vzťahu – od spontánnej, mladistvej lásky cez dozrievanie a prehĺbenie citov až po odcudzenie a sklamania prameniace z nevery či odlišných životných očakávaní. Vďaka sviežej forme využívajúcej prelínanie časových rovín má divák možnosť intenzívnejšie vnímať zmeny v charakteristike a správaní postáv, sleduje variabilitu ich vzťahu a vzájomných citov. Pôvabný, iskrivý film s vycibrenými dialógmi, presvedčivými hereckými výkonmi Audrey Hepburn a Alberta Finneyho, ktorý napriek zmesi horkosti a melanchólie vyžaruje úžasné fluidum a pozitívnu energiu. ()
Rok 1967 bol pre pani Audrey Hepburn dost komplikovany a tazky. Jednak sa rozvadzala s jej manzelom Melom Ferrerom, a jednak este hrala v dvoch filmoch : Wait Until Dark a Two for the Road. Tento film Two for the Road je vsak podstatne slabsi a ubohejsi nez Wait Until Dark. Rezie sa tu ujal Stanley Donen, a film tematicky pojednava o ceste autom po Francuzsku, a o rozbitom a znicenom manzelstve Joanny /A. Hepburn/ a Marka /Albert Finney/. Su tu sice pekne scenerie Francuzska, a jazda autom ma zaujala, ale Stanley Donen podla mna nema na Terence Younga a jeho Wait Until Dark. Ani reziserskym talentom ani snahou. Plus je tu vecna tematika medziludskych vztahov -manzelstvo - velka laska - rodicovstvo - manzelska kriza, a samozrejme, vzajomne odcudzenie sa. Celkovo vsak pozitiva prevladaju. Prelinaju sa dejove linie, jazda autom po Francuzsku je fascinujuca sama o sebe, a vyborne dialogy : "Preco sa dvaja ludia, ktori sedia pri spolocnom stole vobec nerozpravaju. Su to manzelia". 77 % ()
Galerie (54)
Zajímavosti (15)
- Natáčanie filmu prebiehalo vo francúzskych mestách La Croix-Valmer, Saint Tropez, La Croix-Valmer, Grimaud, Ramatuelle, Coye-la-Forêt, Chaumontel a Chantilly. (dyfur)
- Priemerná dĺžka záberu je 4,5 sekundy. (TheRoller)
- Audrey Hepburn (Joanna Wallace) tesne prišla o nomináciu na Oscara za tento film. Akadémia si musela vybrať medzi jej výkonom v tejto snímke a v Čakaj, kým sa zotmie (1967). Vybrala si ten druhý. (TheRoller)
Reklama