Režie:
Clint EastwoodScénář:
Richard LaGraveneseKamera:
Jack N. GreenHudba:
Lennie NiehausHrají:
Clint Eastwood, Meryl Streep, Annie Corley, Victor Slezak, Jim Haynie, Sarah Kathryn Schmitt, Debra Monk, Michelle Benes, Lana Schwab, Kyle EastwoodVOD (3)
Obsahy(1)
Na farmě Johnsonových se setkávají sourozenci Carolyn a Michael, aby ve společnosti právníka vyřídili pozůstalost po matce Francesce. Nelibě je překvapí matčino přání, aby byl její popel rozprášen z Rosemanova mostu. Potom však mezi jejími věcmi objeví závěť jakéhosi Roberta Kincaida, v níž se uvádí stejné přání, a současně se z matčina dopisu dozvídají o jejím krátkém milostném vztahu s Robertem. Šokovaní sourozenci se začtou do matčiných deníků. Stalo se to v roce 1965, když Francesca zůstala na farmě sama, protože Carolyn, Michael i jejich otec Richard odjeli na výroční trh do Illinois. Druhý den zastaví u domu fotograf časopisu National Geographic Robert Kincaid, aby se vyptal, kudy k památným zastřešeným mostům. Francesca mu nedokáže cestu popsat, a tak se nabídne, že mu ji ukáže. Cestou si povídají, a potom Francesca pozve fotografa na čaj. Stráví spolu příjemný večer, Richard baví ženu cestovatelskými historkami a z hovoru vyrozumí, že přes všechno hezké, co vypráví, není Francesca úplně šťastná. Přestože večer skončí malým nedorozuměním, napíše Francesca ještě v noci vzkaz, kterým Roberta zve k dalšímu setkání, a připevní ho na most, který bude ráno fotografovat. Robert souhlasí, a tak spolu prožijí kouzelné chvíle. Oba se bojí rozloučení, a když Robert navrhne, aby odjeli spolu, čeká Francesku těžké rozhodnutí. (TV Nova)
(více)Videa (1)
Recenze (531)
Bože můj, v devadesátkách se točily bomby a nikdo mi to nevymluví... Madisonské mosty jsou úžasným filmem. Dominuje mu skvělé herectví dvou hereckých es Meryl Streep a Clinta Eastwooda, který si tuhle pecku i zrežíroval. Ze zprvu pomalého rozjezdu se film rozjede do hodně zajímavého drama, v němž se možná ke konci najde nejeden divák. Asi každý máme někde uvnitř uchovanou vzpomínku na ten svůj Rosemanův most, nebo výhybku, kde nás ten náš vlak na své cestě životem měl možnost odbočit jinam. Zatímco ta přímá cesta vpřed má trasu v podstatě danou... Rodina, partner, děti, práce... Ta cesta za výhybkou je lákavá v její nepředvidatelnosti. A jako vše neznámé je o to více dráždivá, byť ta kolej může znamenat cestu ještě někam k modřejším dálavám, ale také nemusí být moc dlouhá a může koncit propastí... Tou výhybkou myslím třeba člověka, nějakou lásku, kterou člověk zničeho nic potká a nebo se s ní po letech znovu setká. A najednou ví, že tohle je jiné. Někdy může prohlásit, že skutečně poprvé vživotě si je tím citem jistý. Je z toho celý zmámený, vytržený ze stereotypu. Je tak lákavé odpojit se z toho vláčku. Ale co ostatní? Rodina, děti, partner co se snaží seč může být dobrým parťákem a nikdy neublížil. Pochopí to? Jsou lidé, kteří vše zpřetrhat skutečně dokáží. Ale jsou i tací a těch je většina co odolají a budou pokračovat dál. Mne zaujala role Francescy. Našla si svého vyvoleného a hodného Roberta, vzala si ho, má s ním farmu, šťastné děti, v chudobě evidentně nežila. A přesto zmiňuje, že manželstvím cosi ztratila a stala se otrokem rodiny a péče o ni. Myslím si, že takové ženy by se tedy neměly nikdy vdávat a mít děti, byť jistě budou dobrými matkami. Brát péči o rodinu jako oběť, to opravdu nechápu. Buď to chci a nebo ne. Navíc v době filmu a o to více dnes mají ženy milion možností jak se zabavit, plnit si sny, pěstovat koníčky... Ano, Franceska to tam na farmě kdesi v zapadákově asi měla složitější, ale tvrdím, že když chci být šťastný, musím pro to něco udělat sám. Film nabízí mnoho otázek a téma je skvěle zpracováno. Překvapila mne i ta dokonalá nepříjemná naléhavost a napínavost momentu ve scéně dvou stojících pickupů v dešti kdesi v zapadákově v Iowě na červené semaforu.... Prostě fantastický film. A nesmíme zapomenout i na skvělý český dabink Zlaty Adamovské a bohužel nedávno zesnulého Ladislava Županiče. Tleskám a dávám za 5 fotek do National Geographic Magazine. * * * * * ()
Příběh hebký, jako stehna krásné ženy, vyprávěný největším drsňákem v dějinách filmu. Spalte všechny červené knihovny, tohle je naprostá pecka! Romance nemusím, ale tohle byla taková nádhera, že jsem byl na konci filmu docela solidně rozebrán. Meryl Streep a Clint Eastwood rozehrají příběh, o kterém sní snad každý a kdekdo by ho chtěl prožít. Scéna, ve které Clint stojí sám v dešti a Meryl odjíždí autem se svým mužem - je překrásná, jedna z nejsilnějších vůbec, které jsem kdy viděl. Dávám vysoké hodnocení, protože Eastwood u mě zabodoval se žánrem, od kterého bych to fakt nečekal. Výborný film. ()
"I DON'T THINK OBSESSIONS HAVE REASONS. THAT'S WHY THEY'RE OBSESSIONS." ----------- Počas prvej polhodiny sledovania som chcel napísať niečo vo význame, že keby som nevidel Pollackove Spomienky na Afriku, tak tomuto zrejme pacnem štyri hviezdy. Po skončení sledovania nakoniec prekvapivo dávam štyri a Afrike nechávam za tri. Madisonské mosty sú naozaj pohodový feel-good film (teda aspoň prvých 100 minút), ktorý je komplet zvnútra i zvonku krásny, úprimný a čistý. Herecký koncert Clint & Meryl mi chutil viac než Redford & Meryl, ktorá tu posúvala herecký strop až do nebies, od prvej po poslednú minútu. Ten jej smiech je nezabudnuteľný. Film ale nezaostáva ani so súdkom smútku, ktorý sa v závere úplne vylial. Scéna zo smrteľnej postele mi instantne pripomenula Leaving Las Vegas, kde dal Nicolas Cage zo seba dušu. Zhrnuté a podčiarknuté, mosty v okrese Madison sú skutočne kvalitka, ktorým to musí uznať aj človek ako ja, ergo hanobiteľ romantiky, lásky a vzťahových sračiek. ()
Na začiatku si všímam súrodencov Michaela a Carolyn, ktorí sú sprvoti zhrození zo správania sa ich nebohej matky, ktorá si priala byť spopolnená, a nie klasický pochovaná kresťanským spôsobom, do zeme. De - facto, zhrozený je vlastne iba Michael, ktorý spoločne so sestrou sa začíta do matkiných denníkov, v ktorých sa dozvedajú, že pred niekoľkými desiatkami rokov, keď ešte, ako neplnoletí teenegeri, odišli s otcom na 4. dňový výlet, vtedy ich matka Francesca s talianskymi koreňmi, ostala sama a bez dozoru, prežila štyri najvzrušujúcejšie dni - plné lásky a nehy s fotografom, s National Geographic, Robertom Kincaidom. Ako vravím, Michael je rozhorčený, že mu to pripadá, akoby jeho matka bola akási flandra, kde Carolyn sa postupne začítava do 3. denníkov, v ktorých odkresľuje spomínané dni, ktoré zároveň vidí i divák, ocitajúci sa v 60. rokoch na farme s Francescou, ktorá práve odprevádza svoju rodinu na výlet. Do úvahy prichádzajú p-r-e-s-t-r-i-h-y medzi súrodencami, kde onedlho Michael pochopí, prečo to jeho matka robila tak, ako to robila, a jednotlivými r-e-t-r-o pasážami s Francescou a Robertom. Samozrejme, nezaujímajú ma nezaujímaví súrodenci, ale zaujímavé postavy s tvárami Meryl Streep a Clint Eastwood, ktorý je jednak pred kamerou, ako fotograf Kincaid, a i zároveň za ňou, ako všestranný režisér, ktorý dokáže tak dať diváka do V-A-R-U, že to snáď, ani nie je možné ! I legendárna CASABLANCA, sa mi zdá byť voči tejto nádhernej romanci, prikrátka ! Nevravím, že Eastwood, je charizmatickejší, ako Bogart, prinajmenšom Meryl, je rovnako fantastická, ako Bergman, ak nie o čosi lepšia ! Jednoducho, obaja sú maximálne dokonalí, ako som to, ani zo začiatku netušil, čo ma čaká. STREEP je tak zvodná, s takým erotickým prízvukom, že to nemá asi ani obdoby ! Nie je to moja zvlášť obľúbená herečka, ale tu ma dostala do kolien ! Sú tu záverečné scény, ktoré mi dali dosť emotívne zabrať, čo sa mi pri filmoch stáva, len zriedka, o to som radšej, keď je to práve pri takomto skvostnom filmovom diele ! Vlastne, viem, že Clint je talentovaný tvorca, no nevedel som, že práve tu, u Madisonských mostoch, keď jedného ranného dňa sa prišiel Robert Kincaid na farmu opýtať na cestu k prekrásnym mostom, ktoré chce fotografovať, kde sa nachádzajú, Francesca mu to nevedela vysvetliť, tak mu ukázala cestu, a tak sa začalo niečo naprosto vzrušujúce, čo ma chytilo za S-R-D-C-E !!! Výnimočný film !!! ()
Musím se přiznat ke dvěma věcem. Za prvé: Nejsem zrovna fanda bolavých love story. A za druhé: Jsem fanda Clinta Eastwooda. Na film Madisonské mosty si brousím zuby už drahně let, ale k tomu, abych je skoukl vcelku jsem se dostal až teprve teď, na začátku prosince 2009. Je dost možné, že kdybych se k tomu dostal někdy v létě, tak mě tenhle film tak hluboce nezasáhne. Ovšem od letošního léta se v mém životě (v tom milostném) několik věcí změnilo. Něco jsem si zažil. Zkrátka, abych si neplácal játra o sobě, musím říct, že Madisonské mosty jsou krásný film, který režisér drží pevně v rukou. Tato romance dvou lidí, kteří až v pokročilejším věku našli jeden druhého, přičemž jim osud v podstatě nedovoluje, aby žili se svým dokonalým protějškem, je klasickou ukázkou mistrova stylu, tedy toho, že se ani při nadměrné stopáži a absenci nějakého rozmáchlého děje nenudíte. Režisér a herec v jedné osobě, Clint "Sympaťák a i v pětašedesáti letech štramák" Eastwood zde má opět charizmatu na rozdávání a k tomu, aby se z filmu stala úžasná podívaná, si našel pomocnici z nejpovolanějších, jako vždy úžasnou Meryl "V každém okamžiku strhující" Streepovou, která nejenže nevypadá jako nějaká bláznivá, nesnesitelná histerka (čili tak, jak by vypadala většina hereček v podobné roli), ale naopak s ní celou dobu musíte soucítit a díky jejímu preciznímu herectví musíte chápat, že na konci opravdu prožívá to vůbec nejtěžší rozhodnutí ve svém životě. Když k tomu přidám její nakažlivý smích, Clintův zářivý a upřímný úsměv, krásnou hudbu a lokace, tak se prostě musíme smířit s faktem, že tohle je jeden z nejlepších filmů žánru romantických dramat. Děkuji, Mistře Eastwoode, opět jste mě dostal... ()
Galerie (63)
Zajímavosti (29)
- Snímek se natáčel v září a říjnu 1994. Natočen byl za 36 dní. (ClintEastwood)
- Meryl Streepová přibrala kvůli roli devět kilogramů, aby jako žena v domácnosti působila věrohodněji. (casyy)
- Scenárista Richard LaGravenese oproti knize děj posunul do minulosti a zarámoval příběhem Francesciných (Meryl Streep) dětí, které se teprve po její smrti dovídají o celé aféře. Navíc svoji adaptaci oprostil od Wallerovy přece jen příliš "kuchyňské" prózy a především na rozdíl od předlohy učinil středem příběhu Francescu. (kenny.h)
Reklama