Režie:
Irena PavláskováScénář:
Tereza BoučkováKamera:
Diviš MarekHudba:
Jiří ChlumeckýHrají:
Vilma Cibulková, Tereza Ramba, Dana Marková, Ondřej Vetchý, Miroslav Etzler, Jiří Dvořák, Barbora Seidlová, Jan Zadražil, Jan Hartl, Eva Salzmannová (více)VOD (4)
Obsahy(1)
V létě roku 1968 se matka se dvěma dospívajícími dcerami a přítelem vrací z letní dovolené v Itálii. Je noc na jedenadvacátý srpen. A rozvedený tatínek se právě oženil ve Vídni se svou mladou přítelkyní. Takový je začátek filmu, jenž zachycuje jejich intimní osudy v nastávající éře normalizace, a který vrcholí Chartou 77. Vypráví příběh Marty, dvou dcer - Gábiny a Majdy - a jejich postupně přicházejících a odcházejících "tatínků". Zatímco někteří "tatínkové" se postupně snaží zvrátit kolo českých dějin, Marta a její dcery vzdorují následkům, které tyto jejich pokusy u komunistického režimu zákonitě vyvolávají. Matku a dcery poznamenává jak disidentské působení jejich blízkých, tak situace, do nichž se samy svými činy dostávají. Intimní pohled na soukromé životy v nelehké době napsala Tereza Boučková a inspirací jí byly vlastní zážitky a vzpomínky. Režisérka Irena Pavlásková natočila film plný bizarních i tragikomických scén, v němž dostaly velký prostor především herečky Vilma Cibulková, Dana Marková a Tereza Voříšková v hlavních rolích. (Česká televize)
(více)Recenze (313)
Hodnocení filmu se u mě mírně zlepšilo, když jsem si uvědomil, že trval skoro dvě hodiny. Příběh průměr, zpracování průměr, herci docela fajn, takže poctivé tři hvězdičky a nebudeme o tom mluvit .o) ()
Hodně zvláštní "retro" film. Všichni jsou tam načesaní, vyfešákování a tváří se děsně fajn, ale komunistická diktarura ROZHODNĚ fajn dobou nebyla. Jako komedie mi to moc nefungovalo a jako drama také ne. Cibulková standartní a jako tradičně mě opět bavil Vetchý s jeho neustále vězněnou postavou. Etzler nic moc a zbytek osazenstva v čele se sterilním Dvořákem taky nijak nepotěšil. Jako "zábava" na jeden večer eště dobrý, ale nic hlubšího ve Vás film nezanechá. 50% Cibulkové, Voříškové a Markové striptýzová scéna to aspoň zachránila :) ()
Neprávem podceněný a zapomenutý snímek. "Jediná skutečnost, kterou nad námi mají, je náš vlastní strach." ()
Myslím si, že z období socialismu lze natočit nespočet filmů se silným citovým prožitkem, ale pro mě osobně je tento film jedno velké zklamání. Film vnímám jako splácaninu o jedné rodině, kde pár jejích členů bojuje proti režimu. Bohužel toto dílo ve mně nezanechalo nic na co bych si v budoucnu vzpomněl nebo nad čím bych se zamyslel. Jediné světlé stránky byly výkony Terezy Voříškové a Ondřeje Vetchého. ()
Řekl bych, že objektivně dokáže tenhle film hodnotit jen ten kdo dobu okupace a normalizace zažil, což já bohužel (nebo spíš bohudík) nejsem. Jinak, ale snímkům s tímto tématem velmi fandím a věřím, že jich nikdy nebude dost. Po filmové stránce se mi to zdálo kvalitně natočené a nechápu nízké hodnocení uživatelů ČSFD. I když souhlasím, že autorky mohly klidně ještě přitvrdit a signatáři Charty 77 by si přeci jen zasloužili ještě o něco důstojnější památku. ()
Nemůžu si pomoct, ale tyhle filmy už mě prostě nebaví. Sice je hezké, že je to na základě autobiografických vzpomínek, ale proč tu tedy nejsou skutečné postavy? Herecké výkony jsou celkem fajn, ale nic světoborného, ale celé to kazí to přesvědčení, že všechno bylo hrozné. Bylo, možná ne všechno, ale lidi byly svině, jenže to víme. Podobných filmů je natočeno až moc a není to způsob, jak se s dobou vyrovnat. Stejně se nedokážeme vyrovnat ani s tou současnou. ()
Zajímavý film, "o tom jak se žilo za okupace". S realitou té doby film nemá nic společného. Jediné, co je tam opravdu skutečné jsou škodovky, oblečení, účesy (i když teda že by se nosily takové účesy každý den...jasně...určitě na to byl čas), a další věci jako rádia a televize Tesla:) U filmu jsem se zasmála ale to je tak asi všechno. Nechápu jaký význam tam měly scény s věčně odhalenou Vilmou Cibulkovou nebo "tanec" nahé matky a dcer. Ovšem některé skutečnosti film zachytil. Například to, že pokud jste měli v rodině někoho jako byl Jiří Dvořák, nemohli jste studovat a tím pádem pracovat někde "na úrovni". A taky zobrazuje, že když se člověk stále nepletl do politických událostí (což byla většina národa), měl se dobře, normálně žil v režimu, protože mu nic jiného nezbylo, pracoval, zakládal rodinu, jedl a pil...prostě normálně žil svůj život. No takže takový průměrný český film, o tom jaké to hodně zdaleka mohlo být. ()
Tak nás Irena Pavlásková pozvala na malou exkurzi mezi tehdejší dizidenty, kterým bez pochyby kraloval skvělý Ondra Vetchý co by Jan Pavel. Perfektně mu sekundovala moje oblíbenkyně Vilma Cibulková, která zraje jako víno. Ovšem, to jsou jediné klady, které mi po shlédnutí zůstaly uloženy v hlavě. Z příběhu se dalo určitě vytřískat mnohem víc. Takhle je to jen jeden z možných pohledů na naši minulost. Není dobrý ani špatný. ()
2,5* ...odnikud nikam... se zoufale lacinou a upachtěnou hudbou a hlavně s nemotorně rozmlženou tématickou optikou... ()
Tak další propadák, který se mi líbil. ()
Ty satelity na bytovkách v 70 letech, dobrej úlet, taky to mohl kameraman namířit jinam . ()
Na to, že scénář psala dcera disidenta, se film tak úplně nepovedl a je spíš municí pro všechny ty, kteří vytrubují do světa, že za komunismu vlastně tak špatně nebylo. Celý disent je tu vykreslen jako taková povolná grupa, kde chodí každý s každým, je to všechno vlastně jedna velká legrace, a když někoho náhodou zavřou, vlastně to vůbec nevadí. Zásadním problémem je asi to, že příběh je dost povrchní, nic moc se v něm neřeší a na některé otázky vůbec neodpovídá (proč má Jan peníze, když evidentně nepracuje? proč se Marta vrátí k původnímu partnerovi?) a zcela tu chybí hutnější atmosféra strachu, která by pro toto téma byla mnohem vhodnější. Irena Pavlásková alespoň dodala svěží tempo a některé scénky pojala s nadhledem a humorně, je jich ale moc málo na to, aby fungovaly delší dobu a něčím se vymykaly. Dost toho zachraňuje výborné obsazení, v němž vyčnívají Cibulková, Voříšková, Vetchý (i když jeho "Havel" je někdy solidní karikatura) a Dvořák. Zemský ráj to napohled je ryze průměrný snímek, který okamžitě po zhlédnutí většina diváků zapomene, což je škoda, protože měl rozhodně velký potenciál, který ale nevyužil a svět čehosi zakázaného nezobrazil úplně šťastně. 50 % ()
Začátek nevypadá vůbec zle. Trochu rozevlátá česká rodina se vrací z dovolené a v Praze se potkává se sovětskými tanky. Takže další film o vyrovnávání se s totalitním režimem... Postavy maminky i obou dospívajících dcer jsou napsané i zahrané velmi dobře, jejich příběh se ale rozpadá do epizodek s různými "tatínky" (jestli měl být předobrazem pro postavu Ondry Vetchého opravdu Václav Havel, tak to tedy byla hodně smutná parodie) a film tak subjektivně trvá mnohem déle než dvě hodiny. Za herecké výkony ale hvězdičku přidávám. ()
Ten film je takový vlažný. Komediální linka je zcela zanedbatelná a ta dramatická mi přijde chvílemi spíš hysterická a nemohoucí zároveň. Film funguje dobře v jednotlivostech, ale jako celek má co dělat, aby se udržel pohromadě a nerozpadl se. Není to ale rozhodně propadák, spíš lepší průměr, a kdo má slabost pro Terezu Voříškovou jako já, ten se jistě rád podívá. ()
ocenenia : MFF Moskva 2010 - Najlepšia herečka (Vilma Cibulková) ()
na hraně průmeru balancující dílko.Vzhledem k tomu,že se nejedná o komedii (byť je všude film tak prezentován) a vzhledem k tomu o jaké době film vypovídá by si zasloužil přeci jen trošku více "přidrsnit".Jak píše ve svém komentáři Tosim,chtělo by to více mrazivého a životného.Takhle je vše možná až moc sterilní a povrchní... ()
Zklamání. Jednak nevím, proč tenhle film šel do kin, protože výprava tomu neodpovídá. Druhak jsem zmatený, jaké má být poselství filmu. Jako komedie nedostačuje - není moc zábavný, spíše úsměvný. Psychologické drama nebo thriller to taky není, místy se daří pocítit temnotu nadvlády režimu, který obyčejným lidem zasahuje do jejich poklidných životů a solidní zatýkací scéna na večírku disidentů nebo v čekárně na Bartolomějské ukazuje, že takových scén by filmu prospělo víc než jedna. Režisérka Pavlásková temné atmosférické filmy o beznaději v komunismu umí (Čas sluhů i Corpus delicti), tady se ale potácí, jako by nevěděla co chce říct. Film je prostě neosobní převedení "žhavého" scénáře podle vzpomínek Brdečkové, který sliboval být nějakou civilní sondou do osobních životů známých disidentů, ale ten zjevně nesměřuje ani ke komedii ani k drama. Určitě je prima, že jsou tady disidenti vidět jako lidi se svými slabostmi, kteří by prostě chtěli klidně žít, ale kvůli naivní snaze měnit věci k lepšímu civilním protestem mají pekelné problémy s režimem. Ale tenhle film prostě nemá šťávu, i když v něm hraje pár dobrých herců a má certifikát autentičnosti, prostě jen tak spěje a kromě pikantních informací o free životě manželů Havlových nenabízí nic podstatného. Je to zklamání a další rána pro fanoušky rané tvorby režisérky Pavláskové. ()
Tak napodruhé jsem to dal. Ale i tak s přestávkami, protože jsem se nudil. Kdyby to byla komedie, měla by být vtipná. Kdyby to bylo drama, mělo by být dramatické. Ani jedno, ani druhé. Hrozně se to vleče. Ono je to takové nijaké. Prostě "to", ani se mi nechce napsat film. Dialogy jsou hrozně strojené a připadalo mi, že se herci nudí stejně jako já. Ani Ondra Vetchý to nezachránil. Rozhodně jsou lepší jeho "Báječná léta pod psa", které narozdíl od tohoto onoho doporučuji, pokud se chcete pobavit u filmu z doby nedávno minulé. Protože taková pohoda, kdy se dobře bavíte, pak k vám přijdou neschopní policajti, semtam vás zabásnou a když vylezete tak se zase jen bavíte a souložíte, taková pohoda to v sedmdesátých letech rozhodně nebyla. ()
Svýho času dokázala Irena Pavlásková natočit dobrej film(Čas sluhů,Corpus delicti),ale to co vyvrhává teď,no hrůza.Ani tohle neni nic extra,trochu spletenec,u kterýho sem ke konci usínal.40%. ()
"Kdyby něco, tak pište, volejte, vypusťte poštovní holuby." ()
Reklama