Režie:
Matthijs van Heijningen jr.Scénář:
Eric HeissererKamera:
Michel AbramowiczHudba:
Marco BeltramiHrají:
Mary Elizabeth Winstead, Joel Edgerton, Ulrich Thomsen, Eric Christian Olsen, Adewale Akinnuoye-Agbaje, Paul Braunstein, Trond Espen Seim, Kim Bubbs (více)Obsahy(2)
Antarktida je pozoruhodný a překrásný kontinent. Ve filmu Věc: Počátek se na něm ale nachází také odlehlá výzkumná stanice, jejíž osazenstvo, tvořené mezinárodním vědeckým týmem, objeví v ledových hlubinách neobyčejné stvoření. Z objevu, který má obrovský vědecký potenciál, se však brzy stává vražedná hrozba. Vědci jsou nuceni čelit narůstající paranoii tváří tvář zcela neznámému tvorovi, který je schopen změnit se v dokonalou kopii jakéhokoliv živého organismu. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (1 063)
Eh, čo na to povedať. Čo by samostatný film by si The Thing (2011) zaslúžil kľudne aj tri hviezdy, ale ako klišovitý a neuveriteľne predvídateľný prequel - tak to nie. Prvých 20 minút bolo skvelých. Zoznámie s partiou, prehliadka Antarktídy a (na plátne) nádherne sa vynímajúca lod. Stred ešte stojí za pozornosť, pričom som si s úsmevom na tvári vychutnával šťavnatučké face-y príšeriek. No a záver.. posledných 20-30 minút, tých bolo treba pretrpieť. Za jedno zhliadnutie však snímka stojí, aspoň teda z môjho pohľadu, pretože ako fanúšik Carpenterovej verzie by som sa k tejto novinke zo zvedavosti časom určite dostal. Takže.. viac menej neľutujem. P.S. záverečné naviazanie na The Thing (1982) potešilo. ()
Protože originál je mým velmi oblíbeným filmem, po první projekci jsem byl celkem zklamaný. Nicméně něco mě pořád táhlo pustit si to znovu, a dát remaku ještě jednu šanci. Po druhé a dokonce třetí projekci zvyšuju hodnocení na 4*, protože jsem v poslední době viděl tolik podělaných impotentních remaků, které mě vyloženě urazily, čímž jsem dospěl k názoru, že i kdyby nic, tak fetišistické vizuální zpracování vneslo do filmu natolik příjemný čerstvý vzdoušek, že si to strhat nezaslouží. Dokonce i na Mary Elizabeth Winstead a Joela Edgertona se kouká napodruhé mnohem lépe. 75% ()
Upřímně... Na film jsem šla především z toho důvodu, že jsem byla (jakožto obrovská fanynka tohoto horroru) zvědavá, jak se s vzezřením "věci" poperou v dnešní době stále se zdokonalujících triků. A výsledek? Výsledek je spíše radou aneb udělejte mi/nám radost a vraťte se k loutkám a kečupu, protože ty alespoň plnily svou funkci... Tím nechci říct, že by efekty v tomto remako-prequelu kultovní "Věci" (nebo chcete-li "The Thing") vypadaly špatně, to vůbec ne, ale pár dobře vypadajících transformací chatrnný scénář zkrátka nezachrání. Navíc mají vymakané efekty v horrorech tu nevýhodu, že čím jsou "lepší", tím méně děsí. A to může být - především pak v tomto žánru - sakra velký problém... Co lze snímku (s trochou dobré vůle) připsat k dobru, je relativně sympatické obsazení (především pak, co se norské polovičky týče), výše zmiňovaný vizuál, úžasně úsměvná scéna s plombami a titulkový závěr, jenž nejen udržel raně odcházející diváky v sále, ale zároveň propojil tento film s původním asi nejlépe, jak mohl. Ve spojení se starou známou hudbou, jejíž použití bylo velmi příjemným překvapením, se dostavilo příjemně-nepříjemné mravenčení.:-) Na druhou stranu je tu až příliš velké množství rušivých elementů, které film trhají na kousky stejně nekompromisně, jako "věc" své nebohé hostitele. Tak například lehce předvídatelné lekačky (jakmile si postava vydechne, je téměř jisté, že můžeme v mžiku čekat pořádné baf!) s asi tak 10x zvýšenou hlasitostí, vyloženě debilní scény, kdy hlavní hrdinka z posledních sil odjišťuje granát a vrhá ho s přesností Michaela Jordana přímo do chřtánu mimozemské potvory, předimenzovaný (a de facto úplně zbytečný) závěr "talířovatého typu" (kdo viděl, pochopí) a v neposlední řadě také jakékoli emoce postrádající (před)závěrečná scéna. Nicméně... Ve finále to není zas až takový průser jako například o rok mladší "remake" neméně kultovní záležitosti (ano, narážím na totálně zmrvenou "Noční Můru v Elm Street"), ale v porovnání s pětihvězdičkovým počinem pana Carpentera, který mimochodem doteď považuji za vrchol žánru, to na víc jak na tři hvězdy nevytáhnu.;-) 2,5* zaokrouhleno nahoru. ()
Myslel jsem si, že dám níž, i když jsem tušil, že pod 4 to nebude. A bylo to proto, že jsem si pořád lámal hlavou nad podobnostmi a nepodobnostmi s filmem z roku 1982 - nerad porovnávám remaky, je to ošidná záležitost. Jsou věci, které bych vypustil či udělal jinak, ale drželo mě to se zaťatými zuby od začátku až... do konce, po kterém nemohu jinak. Čert vem pididetaily, tohle starší snímek nijak nekazí, vlastně se s ním nijak neprolíná, co je podobné je podobné dost, a co je odlišné, je odlišné také dost. A atmosféra mrazivá a z bubeláka nebudou spát ani někteří otrlí filmoví kojenci. ()
Příjemný překvapení, který vnáší ještě spolu s pár zajímavými letošními kousky trochu světla do tý dnešní zpustlý a brakovitý hororový scény. Pikantní efekty, atmosféra a zajímavý prostředí. ()
update 2018: Nebýt poslední patnáctiminutovky ve vesmírné lodi …. škoda. ------- A tak jo - ten film je celkem solidní, ikdyž trochu zabitý - ale má tu smůlu, že má dokonalého vlastního bratříčka v podobě Carpenterova 30 let starého stejnojmenného snímku. První půlka, která víceméně kopíruje Carpentera, mě trochu nudila - nebyla nezajímavá, ale prostě jsem to všechno už jednou viděl ... a lépe! Pak si šla Vec: Počátek už vlastní cestou a bylo to pravé. Jen zase ale musím trochu dloubnout, že těch "Věcí" bylo až moc. No Počátek bych zařadil někam po bok Karantény a americkéh oremaku At vejde ten pravý - jsou slušné, točené slušným (nikoliv skvělým) režisérém, ale jsou tu zbytečně ... P.S. speciálně pro Andrejku hodnotím na 64,5% (ikdyž o tom 0,5% ještě zapřemýšlím - zda ho přidat nebo naopak srazit .-) ()
Naprostá bomba. Prequel, který dle mého soudu překonal Carpentrovu klasiku z r. 1982 "The Thing", které dějově předchází. Strhující podívaná, u které jsem napětím ani nedýchal - gradující atmosféra strachu na opuštěné polární stanici mě bavila stejně jako vypiplaný "švankmajerovský" vizuál ufouna i jeho perfektní zvukové projevy. Hlavní vyznění filmu leží ale úplně jinde - tím nejhorším nepřítelem jsme si my sami navzájem a nelze věřit nikomu. Na této geniálně jednoduché premise se zde daří budovat klaustrofobně-paranoidní peklo, které ve filmu výtečně podpořila mj. i konfrontace angličtiny a norštiny. Zamrzí snad jen absence nějaké výraznější filmařské invence a předvídatelný konec (minimálně pro znalce původní Věci). Tenhle biják je mimochodem mým třetím filmovým setkáním s Mary Elizabeth Winstead (Auto zabiják, Scott Pilgrim) a musím říct, že to děvče mě baví a těším se na její další role. Takže asi tak - u mě dobrý a za sebe všem vřele doporučuju :) ()
Asi nemá cenu dál porovnávat Carpenterovo dílo s touto novinkou donekonečna, to bychom chtěli asi moc, a upřímně, kdo věřil, že bude Počátek srovnatelný s filmem z roku 1982, byl by (eufeministicky) nazván naivkou. Dobrá, tak tedy JÁ-naivka, jsem prostě čekal o kousek víc. Jsou větší průšvihy, to ano, ale (pokud dámy prominou) neměnil bych typ hlavního hrdiny za slečinku, které jsem nevěřil půl slova a abych si to napravil u lepší poloviny lidstva, tak i drsňácké role severských hysterek mi moc pod vousy nešly. Chybělo mi tam napětí, děs neviděného, zkrátka atmosféra starého kusu. Poslední monstrum mě skoro rozesmálo. Ovšem mohlo být ještě hůř... průměr ()
Neurážející návrat ke klasice který k ní nepřidává prakticky nic podstatného - jen v horším provedení remakuje už viděné. 7/10 ()
tak z toho filmu by som bral akurat ten zaver ,,medzi titulkami ,,,inak bieda ....*** z milosti ()
Podle předpokladu není druhá (nebo vlastně první) Věc rovnocenným partnerem původnímu Carpenterovu dílu. Na to je renomé a kvalita třicet let starého hororu příliš vysoká. Ani jako samostatný film, čili nedbáte-li na jakoukoli provázanost s originálem, nenabízí Věc nic převratného, ale je schopna upoutat divákovu pozornost a co víc - chvílemi dokonce navodit paranoidní atmosféru známou už od roku 1982. Druhou věcí je, že takovéto momenty nostalgického rozjímání a vzpomínání na Kurta Russella s plamenometem jsou dost často razantně utnuty některou z mnoha akčních scén (kvalita slušná, kvantita bohužel přílišná). Proč tedy 4*? I přesto, že jsem vyjmenoval prakticky jen negativa, ten film prostě baví. ()
Na 82 rok to sice nemá, ale v klidu se na to dalo koukat. Napjatá atmosféra docela fungovala (a to jse to viděl pouze na tv. a né v kině) a Norové taky nebyli k zahození. Věc mě nakonec taky nezklamala, ale příště bych možná trošku víc posečkal, než vyložím esa z rukávu. Ke konci jsem se trošku nudil a byla to jen zvědavost, co mě nutila koukat dál a čekat v co se přemění další člověk. Za mě 70% ()
Neviděl jsem původní verzi, ale tohle mi docela sedlo. Film byl napínavěj, měl odlišný příběh než filmy na které jsem byl běžně zvyklý. tento film měl opravdu hororový nádech. Film byl udělán v přístupnosti R. Krev byla, ale scény zas tak krvavé nebyly, konec mohl být velkolepější a lepší. Ale to zas tak nevadí. Hlavní představitelka Mary Elizabeth Winstead mě začíná bavit víc a víc, zde ji role padla dokonale a fandil jsem jí. Hudba celkem slušná. Film byl docela nepředvídatelnej, škoda, že neměl větší rozpočet. Přesto pro mě odřených 76% = **** ()
Rok 1982, zasněžená Antarktida, polární stanice a po téměř třiceti letech se na místo činu vrací režisér Matthijs van Heijningen Jr., kde kdysi jeho kolega předchůdce John Carpenter spáchal atmosférický spektákl. Rozdíl je hlavně v tom, jak se holandský režisér drze dere do áčkové kategorie, o kterou legendární americký režisér nikdy moc neusiloval. Výsledkem je survival horor, který si užijí hlavně ti, kteří se teprve chystají zhlédnout jeho předchůdce a nemají nic proti prequelům, které jsou schopné nabídnout něco zajímavého, navíc i dobře viditelné monstrum schopné replikace. Tedy cokoliv, co by nebylo k vidění v přijatelném originále. Prequel se také po celou dobu pere se zastarale pojatými hororovými postupy a snaží se je v pravou chvíli přebít moderními hororovými postupy. Nachází vždy správný a přesný moment. Napínavá je naivní identifikace stvůry, která se omezí v podstatě na to, že je známo, že vetřelec neznámého původu, který se usadil na polární základně, nedokáže absorbovat anorganické předměty a následně je vyvrhuje. Tím je například plomba v zubech nebo náušnice, a pokud je už dotyčný nemá, tak má smůlu a čeká ho plamenomet. Největší rozdíl je patrný v ústřední postavě. Vousáče Kurta Russella vystřídala okatá hvězdička Mary Elizabeth Winstead, která se v úvodu přidává k výzkumnému týmu norských vědců. Její geniální paleontoložka se jí dá věřit jen stěží. Naštěstí méně přesvědčivých nuancí zde není nad limit. Na hutnou atmosféru je divák po originále velmi dobře připraven a nic ho nezaskočí. S prvním odhalením příšery napětí neopadne, trochu lhostejnosti lze pocítit k postavám, které byly poměrně zaměnitelné a nedalo se jim, i přes jejich civilní snahu, extra fandit. Scény s příšerou byly bizarně zábavné, triková složka oplývala kvalitou. Ocenil bych zejména výpravu, která skutečně evokuje jakoby film byl natočen před třiceti lety a nikoliv v současnosti, v tomto si s originálem v ničem nezadá. Je to dravý konkurent svého předchůdce, který překvapí i návazností na něj. 80% ()
Příjemný prequel, který mile překvapil, občas postrašil a vzbudil ve mně jakousi neurčitou nostalgii po časech, kdy chlapi nosili naprosto neironické plnovousy. ()
Vzhledem k faktu, že originál od J. Carpentera považuju (společně s Alienem R. Scotta) za bezkonkurenční number one na poli žánru scifi-horor, dovedete si jistě představit moje dilema, zda vůbec pokoušet štěstěnu a jít na tento snímek. Nakonec paradoxně neznámý režisér, herci, M. Beltrami a zejména samotný fakt, že dovětek Počátek sliboval spíš než doslovný remake, prequel, převážil pověstný jazíček na miskách vah, pro alternativu ANO. Aby mé srovnání bylo co nejvíce objektivní, nasál jsem za čerstva (cca již po 6-té?) atmosféru v podobě originálu. Začnu netypicky od konce. Nakonec jsem i rád, že jsem snímku šanci dal. Je vidět, že M. van Heijningen Jr. měl originál nastudovaný víc než zběžně a tak (diváka znalého orig.) nejvíce potěší odkazy (resp. detaily plynule na něj navazující (odkazující)). Nebudu vyjmenovávat, kdo viděl, ví o čem mluvím. Stejně je tomu i v případě samotného závěru při titulkách, uzavírajícího tento „počátek“. Další výhodou (oproti orig.), která pramení z faktu, že tenkrát na to jednoduše nebyly možnosti, je triková stránka (byť musím přiznat, divák by čekal možná i více), ale i zde je více než patrná snaha o zachování návaznosti k orig. Teď „z druhé strany“. Za největší nedostatek tohoto remaku spatřuji překvapivě fakt, že se Heijningen snažil za každou cenu dostát návaznosti k orig. a to mu (paradoxně) malinko láme vaz. Jsou to moment(y), kdy hlavní hrdiny vypouští mimo stanici a tím pádem se sám dobrovolně připravuje o největší devízu orig. a to sice atmosféru všudypřítomné podezíravosti obklopující jednotlivé členy posádky (nobody trusts anybody now). Druhým nedostatkem jsou samotní herci (herecké výkony). Byť nemůžu napsat, že by byli vyloženě špatní, jsou ničím (nikdo) z průměru nevybočující. Jaký to kontrast oproti originálu, v čele se zarostlým zálesákem K. Russellem dopřávajícím si jeden hlt J.B. za druhým. Dalším (nechci mluvit přímo nedostatkem), ale klopítajícím za originálem zcela určitě, je hudební doprovod. Jednoduše M. Beltrami té Moricconeho jednoduchosti, minimalismu (které společně s reáliemi do sněhu a ledu zahalené Antarktidy) vytvářející klaustrofobické a skličující pocity, nedosahuje a na divákovi nenavozuje. A tak nakonec nejpůsobivější jsou pasáže, kdy tvůrci sahají k (po) originálu. Co říci závěrem? Snad, že ona vyzrálá whisky ( v tomto případě 30-ti letá) bude mít vždy navrch a bude lahodnější (rok od roku), než (byť sebelepší, několikrát destilovaná) sezónní. Avšak s dovětkem, pokud remake, tak s takovouto úctou k originálu kdykoliv, kdekoliv. 60% p.s. zajímalo by mě moje hodnocení, nevidět orig. Troufám si (zde) tvrdit, bylo by lepší, leč to se již nikdy nedozvím :-) Edit: 21.11.2011 s jednodenním odstupem (kdy se mi to přes noc rozleželo v hlavě a vzhledem k orig., kdy narozdíl od (cíleně) opakujících se projekcí, remake vidět nemusím (nenašel jsem si důvod)), ubírám hodnocení na 60% avšak trvám (si) na tom, že se jedná o jeden ze zdařilejších (smysluplných) případů remaku, kde se k orig. přistupuje s úctou a pokorou a divák tak nemá pocit, že je to parazit s jasným cílem, nikoliv zmutovat v originální verzi (hostitele) jak by se zde možná nabízelo, nýbrž vytřískat na jeho slávě a lesku co se dá..... p.p.s. jo a od dnešního dne to nebudu přehánět s péčí o svůj chrup. Tímto se předem omlouvám své sympatické zubařce, ale jeden nikdy neví..... :-) s dovětkem, že právě na této scéně (v konfrontaci s krevním testem v orig.) je nejvíce markantní ROZDÍL obou verzí. () (méně) (více)
Ale jo, ta nová Věc nakonec není vůbec špatná, geniálnímu originálu se to samozřejmě nemůže vůbec rovnat, ale v téhle době nejsou funkční horory, kde moc nehapruje logika a postavy nejsou úplně debilní, samozřejmostí, takže jsem si to nakonec docela užil. Atmosféra je ucházející, ale nic extra, stejně tak se mohlo více zapracovat na motivu paranoii, tak či tak ten film ve výsledku prostě dobře šlape a Mary Elizabeth Winstead je také jako náhražka za Kurta Russela více než obstojná (scénář ji zbytečně nestaví do nedůvěryhodné pozice, její postava zde rozhodně není prezentována jako nebojácná akční hrdinka, jak jsem se obával, a divák si uvědomuje její limity). A to závěrečné propojení s Carpenterovou Věcí je moc fajn. Očekával jsem katastrofu, ale nakonec jsem se dočkal vcelku ucházející "žánrovky". ()
Variace na vetřelce. Prostředím mi to lehce připomínalo Vetřelec vs. predátor. Napětí dejme tomu, fungující lekačka ale jen jedna. Nápad a příběh není špatný, ale dneska mi nějak blbnul zvuk, takže atmosféra v tahu, a náladu jsem taky moc neměl, takže jsem si sledování moc neužil. Zajímavé je "humánní" to dilema poznávat, kdo ze skupiny je a kdo není člověk. # příběh 5 | hudba 5 | humor 0 | akce 2 | napětí 6 | pustil bych si znovu 5 ()
Ďalší monster horor s Mary Elizabeth Winstead, ktorý ma nepresvedčil. Teda ani The thing, ani tohtoročný 10 Cloverfield lane. A nepresvedčila ma ani ona. K Sigourney má rovnako ďaleko, ako tento film k verzii z roku 1982, ale aj tej pôvodnej. Ak by sme sa na konci neobjavili v priestoroch, ktoré sme s Carpenterom nenavštívili, nebolo by tu vôbec nič nové. Ale aj tam je to skôr sklamanie. Napadá ma porovnanie s doslovným remakeom Psycha. ()
To není film, ale věc uplácaná přesně podle jednoho filmu ()
Reklama