Režie:
Juan José CampanellaKamera:
Félix MontiHrají:
Ricardo Darín, Soledad Villamil, Guillermo Francella, Carla Quevedo, Pablo Rago, Javier Godino, José Luis Gioia, Fernando PardoObsahy(2)
Oscarové argentinské drama režiséra Juana Josého Campanelly, vypráví příběh právníka na
odpočinku, který píše román a doufá, že uzavře případ jedné nevyřešené vraždy a vyrovná se s
neopětovanou lásku ke své bývalé nadřízené.
Benjamín Chaparro odchází na odpočinek z celoživotní práce u kriminálního soudu. Aby vyplnil
volný čas, rozhodne se napsat román na motivy případu, který kdysi řešil a sehrál v něm důležitou
úlohu. Motivem je vražda, která se stala v roce 1973 v Buenos Aires a pátrání po jejím pachateli.
Když však Benjamín otevře dveře do minulosti, už je nedokáže zavřít. Turbulence v Argentině oněch
časů totiž zasáhly do osudů jeho postav s veškerou silou násilí a smrti. A ačkoli si Chaparro myslí,
že jeho příběh je pouze o minulosti, pátrání v ní staví do jiného světla i jeho současný život a donutí
jej postavit se čelem k dilematu jeho dlouholeté neopětované lásky. Benjamín musí přehodnotit
své pocity, činy i učiněná rozhodnutí. A nalezení pravdy bude vítězství nejen literární, pomůže také
uvolnit cestu ke spokojenému zbytku života.
(oficiální text distributora)
Videa (2)
Recenze (169)
K tomuto filmu jsem zpočátku byla, i přes jeho relativně vysoká hodnocení, skeptická. Ale argentinský snímek nevidíte každý den, že, tudíž jsem se nakonec odhodlala podívat. Více méně nelituji. Je to spíše klasicky vystavěný krimi/thriller, který oplývá pár zajímavými nápady, bavila mě však ta romantická linka, jež tomu z mého pohledu dodávala trochu něco více. Líbil se mi hlavní herec Ricardo Darín. Ač jsem se místy nudila, něco mi naopak skoro vyrazilo dech. Když to vezmu kolem a kolem, moje obavy naplněny nebyly. ()
Velmi kvalitní krimi z argentické produkce, kde se skoru celou dobu mluví (což nevidím jako negativum) a přitom se stupňuje napětí. Obsahuje i několik velmi silných scén (už zmiňovaná scéna na fotbalovém stadionu nebo ve výtahu, ale i spoiler! scéna, kde dojde k zabití jednoho z vyšetřovatelů) a hlavně skvělý konec. Navíc přináší i romantickou linii mezi hlavními postavami. Plus výborní (a pro mě neznámí) herci a skvělá atmosféra. 80% ()
Tak jestli je toto nejlepší Argentinský film posledních let, dokonce nominovaný na Oscara, není divu, že ten národ zbankrotoval!! A nechtěl bych vidět ten nejhorší! Proti tomu jsou ty jejich telenovely umělecky a zábavný skvost. Rozhodně nečekejte detektivku, natož thriller a mystérie je tam asi tolik, jako v dokumentu o stěhování tučňáků. Frajer chce 25 let ošustit kolegyni z práce, a ani jí to neřekne, protože ona je vdaná a on je charakter!! Tolik k romantice. Přišlo mi, že ti herci melou dvě hodiny hubou jen proto, že éra němého filmu už je za zenitem, nebo snad proto, aby vás unudili xmrti. Navíc mě naštvalo, že když už jsem to heroicky protrpěl až do konce ( bez přetáčení !!!), ani jsem se nedozvěděl, kdože vlastně měl v očích ten sekret .... 4.2.2010 Ad) Bouncer: Někteří zdejší uživatelé ... Ne, takhle ne! Jsem přece vymaštěná lopata, už to podruhé s nadhledem neudělám!!! Takže: " Jdi do prdele, mentále entelygentňy!!!" ()
Dobrú chvíľu mi trvalo, než sa mi podarilo adaptovať na oscarový, povedzme že romanticko- dramatický kriminálny triler z južnej Ameriky. Problémom bola oná žánrová nevyhranenosť, ktorá postupom času presáva vadiť, aby film nakoniec vyznel ako súdržný celok. Vedel som, že má prekvapivú pointu, na ktorú som neprišiel, za čo má film ďalšie plusové body. Dľžka je asi mierne prehnaná, stačilo by vystrihnúť 15 minút, Tajomstvo by potom vyznelo celistvejšie a menej okázalo. Oscarových konkurentov si už nepamätám, takže hodnotiť podľa kvalít jeho súperov tento film nebudem. ()
(CINEMA MUNDI 2010) Pro mě osobně jeden z formálně nejopojnějších filmů. Hladké přechody mezi jednotlivými žánry; precizní dávkování informací, kdy divák očekává předvídatelnou velkou pointu, ale nakonec je předchozí zasazeno do zcela nového rámce dodávající viděnému na komplexnosti; stylistická nápaditost při inscenování mizanscény a především orientaci v prostoru (několikaminutová scéna na stadionu v "jednom záběru"); tři zcela odlišné módy vyprávění, které jsou od sebe v některých chvílích k nerozlišení (současná rovina, kniha o minulosti, vzpomínky na minulost); chytré postavy otevřeně kritizující to, co by mohlo být považováno ze strany diváka za nedostatek a vůbec ironizující melodramatičnost či poukazující na nepodstatnost detektivního pátrání (protože pachatel je odhalen brzy, jde jen o to ho chytit). Je mi jasné, že tyhle nadžánrové pecky nedostávají Oscara, ale za sebe mám v kategorii Nejlepší zahraniční film jasno. P.S. Oprava: dostávají, a jsem tomu rád. ()
Reklama