Režie:
Kar-wai WongHrají:
Tony Leung Chiu-wai, Cung Le, Elvis Tsui, Hye-kyo Song, Ziyi Zhang, Chen Chang, Brigitte Lin, Meng Lo, Hoi-pang Lo, Berg Ng, Julian Cheung, Max Zhang (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Velkolepý životopisný film Wong Kar-Waie o bojových uměních vypráví příběh Ip Mana, legendárního trenéra, který se stal učitelem Bruce Leeho. V průběhu několika desetiletí sleduje příběh velké rivality mezi Wing Chunem, zakladatelem odnože kung-fu, která nese jeho jméno (hraje ho stálý Wongův spolupracovník Tony Leung) a hlavním představitelem konkurenční školy Zhang Ziyi. Wong Kar-Wai tak dlouho odkládal střih filmu, až ho s uvedením vlastní trilogie o Ip Manovi předběhl Donnie Yen. Čekání na Wongovu verzi se však vyplatilo. Velmistr, který kombinuje svůj proslavený lyrický styl s ohromujícími sekvencemi bojových umění, je napínavý akční film a zároveň skvostný vizuální zážitek. (Film Europe)
(více)Recenze (152)
Yip Man je tutovka a tak nějak záruka nějaké kvality, zatím ho nikdy moc nezprasil a to se naštěstí nestalo ani teď, avšak film je natočen v ne tak pro evropské diváky pochopitelném stylu a neustále se měnící postavy a doba tak mnoho lidí včetně mě místy nechala na holičkách a chvílemi jsem tápal a ztrácel niť a tak i plynulost, tudíž jsem si to jako celek nebyl schopný moc užít i když snaha byla. Nicméně souboje jsou natočené moc pěkně a dialogy mají opravdu větší hloubku než je běžné. 3* ()
Jak si tohle může někdo dovolit po Yip Manovi... ()
Nostalgy in slow-motion!!! Najväčší zážitok a prekvapenie zároveň: bojová scéna na železničnom nástupišti s hudobnými motívmi z Purpurových riek (Bruno Coulais) ()
Pěkně provedené souboje (na kung-fu, stále to s reálným bojem nemá moc společného), kterých však není nikterak velké množství. Příběh (resp. životopisná stránka filmu) je poměrně zajímavý, ale často příliš zdlouhavý. A do jaké míry je pravdivý můžeme jen odhadovat. ()
Kde je moje miesto? Mám síce rozpracované „čteníčko“ bojové techniky stredoveku od Oxfordských chlapcov, no stíham čo to aj zo stredoveku od vyd. Michala Vaška. A čo ako má byť? Nič, ja len že dychberúca mytizácia Číny nie je jediná. Mnohí piatkoví spoludiskutéri cítili akúsi krivdu, keď prenášali svoje spomienky do minulosti Slovenska a hľadali pastierov oviec a problémy ktorú ovcu podojiť skôr. Zamerali sa na hlinené domy, slamy v posteli aj v topánkach a rozjímali nad tým, kde bola povedzme aj taká monarchistická Čína. Nie som diktátor a so skromnosťou si môžem ruku podať, tak sa nadhodila úloha Uhorska (podružmo neskôr aj Rakúska), ktorého integrálnou súčasťou bolo Slovensko cez 1000 rokov. Diera sveta? V 13., 14. a 15. storočí najbohatší štátnický útvar na svete! Prvá akadémia, prvý erb právnickej osobe, premakaný daňový systém...Niet nad čím plakať, skôr úctivo pozdraviť copatých čínskych vyslancov. „Ešte tvojmu starému otcovi (prvá polovica 20.storočia!!!!)“, hovorím jednému kamarátovi, „by naliali čerstvý čajový vývar do hlinenej šálky v drevenej sále a predviedol by ti žiak tej či onej školy niečo zo svojho umenia.“ Čo Japonci všetko naštrbili, Mao dokonal a po perzekúciách všetkého monarchistického, kláštorného a tradičného je „Grandmasterová“ Čina už len tabu a knižná minulosť. Zväzkami o dejinách Činy sa dá pohodlne zabíjať v mene jej veličenstva a kto sa podujme ich štúdiom „smekám pomyšlený klobouk“. To všetko na mňa vplývalo počas súboja kung-fu majstrov. Odťažitosť asi najlepšie vystihuje pocity. Súboj tradícii, nenaplnených citov lebo „kódex majstra“, rúcanie starej Číny a podradné miesto majstrov v republikovej forme vlády. Ich dejiny, ich polievka, ktorú Kar-Wai predložil v umelecky pútavej, priam Malickovsky lyrickej forme. Úsmevná je opäť zas a znova nedotknuteľnosť a mystické vyzdvihovanie majstrov, rovnako ako úplne nezmyselne používanie lán a techniky na prekonanie gravitácie, ktorú Číňania nie a nie pochopiť, že existuje. Grandmasters však aj napriek tomu vyčnieva nad ostatnými mnou tento rok videnými KF filmami už len kvôli forme a Ziyinmu ópiu. Kto má rád bojové umenie a zasväcuje mu život, ovláda wing chun na úrovni aspoň 17-ročného Yena – má o večerný balzam pre oči a dušu postarané. Pre mňa a niektorých jedincov presvedčených o nepoužiteľnosti majstra v pubovej írskej či britskej bitke po miestnom derby, je film veľmi ľahko stráviteľný no pri momentoch citu, úcty, lásky, tradície, odťažitý. (videné 22.05.2013, BDrip) ()
Další filmový přírůstek do kategorie "pěkný, ale nechápu". Kung fu filmy mám rád, kromě toho, že je v nich určitá noblesa, poetika a nádech historie (tedy pokud je to historický film samozřejmě), tak hlavne pro to, jak se tam spolu stylově řežou. A ačkoliv Velmistr splňuje oba požadavky, pevnou půdu pod nohama ztrácí v oblasti dějě, který... no, zkrátka kdybych k filmu neměl titulky, moc by se nestalo. Klasickou vinu mají herci/postavy, které jsou všechny vzhledově stejné (v jedné scéně jsem si myslel že ten, na koho se koukám je někdo uplně jiný) a jmenují se Pong nebo nějak tak, ale největší problém je tu v příběhu, který abych shrnul jednou větou, tak kung fu rodiny ze severovýchodu je nejlepší kung fu a tak se nesmí stát velmistrem nikdo jiný než člen rodiny ze severozápadu, ale nástupce rodiny ze... a už zas nevím. Zkrátka méně fantasy Tygr a Drak s pořádnou dávkou kung fu politiky, u které si rodilý hongkonžský historik mne ruce, ale obyčejný laowai někde ze starého kontinentu trpí. A i když Yip Man byl zase neskutečný borec, už se začíná okoukávat. ()
Ip Man, Matrix, artové kung-fu, nekonečná nuda. ()
Jakýsi polofunkční hybrid mezi, řekněme, filmem Tygr a drak a choreografií inspirovanou Matrixem. To vše zasazeno do reálných, historických kulis. Netvrdím, že je to vyloženě zlý, ale...snímek skáče z jednoho roku do druhého, pak zase zpátky, mezi tím je vždy nějaká akční scéna - a divák pomalu, ale jistě zívá. Navíc jsme hned zpočátku seznámeni se zbytečně velkým množstvím postav, a chvilku mi přeci jen trvalo, než jsem se zorientoval. Závěr je na celém filmu to nejlepší (a ne proto, že už byl konečně konec, ale protože se mi fakt líbil)) a bojové scény slušné. ()
Jediné co stojí za zmínku je krásná hudba. Velmistr je dvouhodinový film o politické situaci Číny, kde sledujeme dvě hlavní postavy během důležitých čínských milníků, aby se kolem nich motaly různé postavy. Jenže krásy Číny ukazoval i první Ip Man, Tygr a drak nebo Wu xia a všechny tyhle filmy to dokázali krásným a zajímavým způsobem. Velmistr plyne na druhou stranu VELMI pomahu, někdy až máte pocit, že jsou záběry zpomalené. A ve finále máte problém, aby jste neusnuli, protože pokud je v Číně Ip Man legendou, tak tady ho nezná téměř nikdo a nikoho nebude takový film zajímat. ()
Podstata sledování vyplývá z faktu, že se to soustředí na zhruba trojici postav, které mají patřičný prostor k předvedení svých rozličných stylů asijských bojových umění. Tvořících notnou dávku zdejší atmosféry, doplněnou o výtečný zvukový a hudební doprovod. To v kombinaci klidných pasáží a vrstevnatého vzoru vyprávění, působícího místy poměrně chaoticky, poskytuje ucelený pohled na život a svět stěžejní postavy čínské historie. Ctižádost a semknutost starých mistrů zapříčinila to, že se tyto pořádky v Číně dlouho držely. Je to fascinující sledovat. Jako jednotlivé střípky ze života Ip Mana, notně zkoušeného neklidností doby, v níž žil. Se spoustou věcí se musel vyrovnat. Nebylo to pro něj jednoduché, i kvůli vměšování cizích mocností a zájmů. Choreografie akčních scén je dech beroucí, začínající pěkně zostra už od startu. Zmíněný úvod filmu dobře navnadí. Dojem z podívané je tu ale povýšen do abstraktní roviny. To klade velké nároky na zorientování se, nějaká ta scéna na přeskáčku. Oblíbil jsem si tu sličnou ženu, která se fakt nedala a uměla se skvěle ohánět. Scéna s jedoucím vlakem, popř. schodiště. Znalost Ip Manova světa skrze další jeho filmy, ta tu přijde více než vhod. ()
80% Meditativní karate životopis, plný nepochopitelných asijských ornamentů. Jediná výtka směřuje k občasné zdlouhavosti, jinak bitky jsou pefektní a některé myšlenkové pochody též. Například nemožnost výběru odpuštění je z pohledu křesťanské kultury snad jen z výjmkou sicilské omerty neuvěřitelná avšak o to více přitažlivá. ()
Film je jako dobré cizokrajné jídlo! Přestože chvíli trvá než člověk pochopí, co má před sebou, brzy začne vychutnávat variace chutí a u konce ví, že ač neměl šanci ocenit všechno, odchází s pocitem naplnění a přec nikoli přejedení. Vynikající kamera, hudba i výkony, čínská filmová poezie a krásná a nestárnoucí Zhang Ziyi. ()
Životopisný film, opravdový příběh pana Kunga Fua, mistra umění Bum Bác. V podstatě ukecané vzdychavé roztahané dílko o ničem, přerušené občas více či méně absurdními souboji. Navíc proložené reáliemi typu: V Číně jezdí fakt dlouhé vlaky, o které se bojovník v plné jízdě (vlaku i bojovníka) nerozmázne, ale jen trošku poškrábe na vizáži, na což elegantně zhyne, a dobře mu tak, neměl čest. Všechno, co dělalo Ip Mana zajímavým, je zde úspěšně popřeno. Pro fanoušky artových utahanin. ()
Od úvodnej nadupanej akcie, film stráca dych. Príbehová línia je nesmierne slabá, efekty pri bojových scénach sú až preperfekcionalizované. Minutáž filmu zbytočne dlhá. ()
Tento film zachycuje Yip Mana jinak, než v samotném filmu Yip Man. Je trochu roztahaný, ale má to svůj důvod. Je tu dán velký prostor emocím. Znovu ukázali, že Yip Man byl veliký mistr, ale ne jediný v té době (a asi ani největší). Na konci jsem opravdu cítil smutek, že různé kung-fu styly zanikly, a přitom se vyvíjely mnoho let (i staletí). A také smutek z toho, že takové mistry v dnešní době, už asi neuvidíme. Lidé, kteří měli pro kung-fu nepředstavitelný cit. Samozřejmě chápu trochu nadsázky v tomto filmu, ale není důvod mu za to strhávat body. ()
No teda celkem se divím vysokému hodnocení tady.. Nuda, zívačka, dialogy o ničem, žádný děj.. Pár průměrných bojových scén (opravdu už jsem dost starej na to aby mě uchvátily bojový scény s lítáním a "nadpřirozenejma" pohybama).. Snaha o filosofující poetičnost za každou cenou..Nepochopil jsem tento film, nechápu co tím chtěl básník říci a zůstanu, pokud jde o filmy s tématikou bojových umění, u mlátiček typu Ip Man, Ong Bak apod... Když MA, tak chci pokud možno věrohodnou akci, spád a hlavně "little less conversation, little more action"... ()
viděno na 48. MFF KV 2013 ()
Asi to budu muset zkouknot znovu... bojové scény (kterých je poskromnu) jsou fantastické. Zbytek je blábolení, mizení a objevování postav, blábolení a titulky.... ()
co tohle bylo zač? Asi to měl to být pokus natočit další dokumentárně laděný film o Ip Manovi, ale pojmout ho ve stylu filmu Hrdina --- a ne, nepovedlo se ani náhodou. Nezajímavé, nudné, souboje nic extra...obraz omšelý, hudba líně kýčovitá. Záběr na zpomalený kapky za deště nebo mozaiku někde ve starobylém domu, to je hezký vždycky, ale pokud tyto záběry nejsou propojeny v smysluplný umělecký celek, je to jak chrstnout bez ladu a skladu barvy na plátno a říkat tomu "abstraktní umění". Ať už to dělal kdokoliv, neměl vkus. Nebylo to dobré. A ty jejich filosofický kydy? Chabý to pokus vyjádřit moudrost spjatou s bojovými uměními. 30% ()
Neviem, fakt neviem. Nebol to hĺbavý, "usadený" Ip Man Anthonyho Wonga ani svižný Ip Man Donnieho Yena. Občas sa to snažilo tváriť ako mix obidvoch dohromady, no mal som pocit, akoby režisérovi došiel dych. Ani ryba, ani rak. Niečo tomu skrátka chýbalo. ()
Reklama