Režie:
Duncan JonesScénář:
Ben RipleyKamera:
Don BurgessHudba:
Chris BaconHrají:
Jake Gyllenhaal, Michelle Monaghan, Vera Farmiga, Jeffrey Wright, Michael Arden, Russell Peters, Albert Kwan, James A. Woods, Scott Bakula, Cas Anvar (více)Obsahy(3)
Když se kapitán Colter Stevens (Jake Gyllenhaal) probudí v sedadle příměstského vlaku, netuší, kde se tam vzal. Naproti němu sedí Christina (Michelle Monaghan). Colter ji vidí poprvé v životě, ale Christina ho očividně dobře zná. Colter Stevens zjišťuje, že se probudil v těle jiného člověka. Než se stihne z nastalé situace vzpamatovat, je vlak rozmetán silným výbuchem. V zápětí se Colter se objeví v podivném bunkru izolovaném od okolního světa. Přes obrazovku k němu mluví důstojnice Goodwin (Vera Farmiga) a požaduje informace o všem, co právě viděl. Kapitán Colter Stevens se stal součástí náročné mise, jejímž cílem je odhalení útočníka, který má na svědomí výbuch vlaku, v němž se Colter ještě před chvílí nalézal. Atentátník plánuje mnohem větší výbuch přímo v srdci Chicaga a jeho dopadením tak může Colter zachránit tisíce životů. Tato vládní mise je založena na experimentu nazvaném Zdrojový kód, který Colterovi umožňuje na chvíli existovat v paralelní realitě - v těle Seana v chicagském příměstském vlaku. Seanovu identitu může využívat pouze osm minut, má tedy právě osm minut na odhalení bombového útočníka. Zdrojový kód zvládá poslat Coltera do stejného časového úseku vícekrát. Získává tak více času, ale situace se mu může snadno vymknout z rukou… (oficiální text distributora)
(více)Videa (6)
Recenze (1 684)
[imdb: 7.7/10] | me: Šikovný film, ktorý je postavený na zaujímavej myšlienke a duchaplnom spracovaní, no Inception to ani zďaleka nie je. Je to svieže, má to tempo a núti zamyslieť sa nad hlavnou myšlienkou, jej možnými dopadmi a pokračovaniami .... až do samého záveru, ktorý bol evidentne "vypracovaný" za účelom uspokojenia diváckych citov a robí veľké diery do celkovej logiky ústrednej idei, čo je zbytočná škoda. Z celkového hľadiska to ale je zaujímavá chuťovka, ktorá (v dnešných teplách) príjemne osvieži. [3 a trištvrte *] ()
Malý velký thriller, který mě hned v úvodu té pouhopouhé devadesátky chytil a už nepustil. A nevygradoval do akce, nýbrž do krásné emotivní momentky (frozen-time), při které mi bylo jasné, že tohle ze mě jen tak nevyprchne. + výtečný Gyllenhaal. Pro mne zkrátka taková pozdní kompenzace za mnou neoblíbené INCEPTION... ()
Mám ráda Duncana Jonese. Mám ráda jeho schopnost natáčet nenápadné, chytré a přístupné filmy. Obdivuju, že umí vytvořit dvě v podstatě úplně stejné věci a dokázat, aby zdánlivě neměly nic společného. A baví mě jeho morální zanícenost, s níž je schopen dojít k nekompromisnímu dogmatickému závěru, že kdyby blaho společnosti mělo vykoupit mírné, nedobrovolné utrpení jen jednoho konkrétního otroka, stává se z oné společnosti fašistická diktatura. Ale je mi líto, za to, co provedl Zdrojovému kódu v jeho posledních minutách, by Jones zasloužil umlátit lopatou. A nepleťte se: nezuřím proto, že mi trvalo hodinu, než jsem dokázala zavřít šokem vypáčenou hubu nebo než jsem pochopila, co jsem to vlastně viděla. Mám dva lepší důvody: 1) konec zcela neguje způsob, jakým Jones doposavad pracoval s potlačením divákovy nedůvěry. Zdrojový kód perfektně balancoval na hranici mezi přílišným zjednodušením a detailním logickým propracováním do důsledků, a působil tedy dojmem nekomplikovaného, ale stále ještě chytrého narativu, který umožňuje zběžné prozkoumávání nového světa, aniž by omračoval svojí nereálností. Naproti tomu závěr nechává (mimo jiné i kvůli jednomu dost nešťastnému střihu) tak široký prostor pro interpretaci, k níž poskytuje tak málo vodítek, že přehledně budovanou strukturu v podstatě boří. Navíc jde o zbytečný přílepek, protože 2) Zdrojový kód už jeden konec má. Je jím pro mě snad nejkrásnější vyobrazení smrti vůbec: žádná prázdnota, žádný nový život, jen okamžik, který si sami zařídíme. Obraz absolutního štěstí. To, co následuje, je učebnicovým příkladem, jak nejlépe vzít Monu Lisu a vytřít si s ní prdel. Zatímco kapitán Stevens ví, kdy přestat, Jones nemá nejmenší tušení. Bravo, Duncane, i po třech filmech zůstáváš stále jen slibným tvůrcem. Nechť ti to vydrží až do smrti. ()
Na Hromnice o osm minut více - s tím, že Gyllenhaal nehlásí počasí, ale stopy vedoucí k odhalení zločince, A.MacDowell vystřídala B.Monaghan a sviště terorista se špinavou bombou.. Co mise v paralelní realitě, to v podstatě jiný žánr (od katastrofického přes akční thriller a absurdní komedii až po melodram), tápání objektu experimentu v kabině ala 12 opic a hollywoodským sladidlem lehce dochucené existenciální poselství Carpe diem. Po Moonu Duncan Jones opět ukázal, že se umí vytasit velmi slušnou formou a diváka donutí použít hlavu takovým způsobem, že se mu po čase nezavaří a ani nedojde k jejímu svévolnému klimbání. Pro ty, jimž se přesto zachoval mozek podobně jako motor stodvacítky s prasklým chladičem, nabízím klíč z kuchyně Red Dwarf, jenž může sloužit k pochopení základní premisy snímku: HOLLY: „Máš základní rozměry, ne? Délku, šířku, hloubku a čas. V pátém rozměru je paralelní skutečnost. Dvě těla, která sdílejí stejný prostor, ale jeden o druhém neví.“ RIMMER: „To je jako moji rodiče v posteli..“ ()
Uvidíme, jestli se mi to třeba ještě nerozleží k lepšímu dojmu, ale spíš o tom pochybuji. Zatím se mi Zdrojový kód zdá strašně naivní, a navzdory tomu, jak zajímavé atributy schovává v rukávu, hrozně rychle zapomenutelný film. Nevím, co přesně bych označila za nejzásadnější chybu, asi to ale přece jenom bude to, že za takto omezených časových a prostorových podmínek je velmi těžké vytvořit postavu, kteréž emocionální momenty by mě opravdu dojaly, a tady se to nepovedlo. Film má sice k dispozici nejvíce štěněcí oči ve vesmíru, totiž oči Jaka Gyllenhaala, chování jeho postavy je ale natolik generické a odcizené, že to nakonec vyjde vniveč. Srovnala bych to s Hranici žívota (Stay). Ta pracuje s podobným jevem, nový svět/život v hlavě umírajícího člověka, a během svého runtime (jenom o deset minut víc než Zdrojový kód) dokáže vytvořit zcela samostatný svět, ve kterém brečím u každé druhé scény, protože mi k tomu film podložeností a zpracováním svých událostí dává důvod. U Zdrojového kódu nastal takový moment jenom jednou, a to ještě částečně. Například souznění s osudovou ženou je zcela papírové a film to nikdy nepodloží jejich opravdovým "setkáním" před diváckými zraky. Pokud je tvoje pointa, že jsou to opravdoví lidé, nezacházej s nimi jako s loutkami, filme! ()
Galerie (65)
Zajímavosti (17)
- Na fotografii Christinina (Michelle Monaghan) bývalého přítele, která se zobrazí při vyzvánění jejího telefonu, je režisér Duncan Jones. (NIRO)
- Tržby ze severoamerických kin se vyšplhaly na 54,7 milionu amerických dolarů, z celosvětových pak na 147,3 mil. (NIRO)
- Jako telefonní vyzvánění hraje Christině (Michelle Monaghan) „The One and Only“ od skupiny Chesney Hawkes. Duncan Jones ji použil i ve svém předešlém filmu Moon (2009), kde byla vyzváněním budíku hlavního hrdiny. (Huntelaar)
Reklama