Obsahy(1)
Příběh na motivy stejnojmenného románu E.M.Remarqua, který se odehrává na počátku 20. let dvacátého století v Německu. Film sleduje osud tří nerozlučných kamarádů, veteránů první světové války, kteří se společnými silami protloukají životem v těžkém poválečném období. Erich Lohkamp (Robert Taylor), Otto Koster (Franchot Tone) a Gottfried Lenz (Robert Young) si po návratu do civilu otevřou malou autoopravu a taxi-službu (čítající jeden starý vůz), což je jen tak tak uživí. Do života bez přílišné perspektivy jim ale vstupuje výjimečná žena, která je nerozdělí, ale naopak ještě více semkne. Je to Patricia Hollmann (Margaret Sullavan), zchudlá aristokratka, která se zamiluje do Ericha, který v ní vidí svoji životní lásku a následně si ho i vezme. Bohužel nemá přiliš času, protože bojuje se zákeřnou tuberkulózou. (KarKulA)
(více)Recenze (12)
Oceňuji, že se do té hodiny a půl podařio přenést na plátno z románu ty nejpodstatnější pasáže, takže film dobře funguje jako celek a síla přátelství mezi těmi třemi chlapíky dojímá ne méně než samotná smutná love story. Jistě k tomu přispěl i scénář F.Scotta Fitgeralda a dobře typově obsazené hlavní role. ()
Oscar 1 nominace: Herečka HR - Margaret Sullavan ()
Vynikajúce literárne dielo, ktoré sa zrejme nikdy nepodarí filmovo dokonale, presne a komplexne obsiahnuť, nakoľko na tých 500 stranách je naozaj veľa tém. Okrem tej tragickej romantiky je tam život v medzivojnovom Nemecku, ktorý je fascinujúco popísaný. Boj o každodenný chlieb, obrovská inflácia, kedy večer stal chlieb aj desaťkrát viac ako ráno, ale aj politické zápasy. Tu sme tieto sociálne témy videli len okrajovo. Nestihli sa rozvinúť dve ďalšie hlavné postavy okrem zaľúbencov. Všetko bolo orientované na romantiku, ale za hodinu a pol sa viac stihnúť nedalo. Preto hodnotím ako kvalitné spracovanie a Margaret Sullavan bola so svojím nežným hláskom úžasnou Patríciou. ()
Kvalitný román prenesený do kvalitnej filmovej podoby je natočený zručne, s prehľadom a dôrazom na silné scény. ()
Krásný a silný příběh podle klasického Remarquova románu, který jsem bohužel nečetl. Bohužel to na mě nezapůsobilo až tak, jak jsem čekal, takže dává jen 4*. Nicméně při poslední krátké scéně mě skutečně mrazilo. ()
Snad jediný Remarque, kterého jsem nečetla... Podle jednoho moc hezky udělaného a velmi podrobného obsahu (zde) jsem usoudila, že je film zhuštěn do takové více romantické podoby, bez karet, prostitutek, dokonce ani toho chlastu tam nebylo tolik jako v knize (vůbec mám pocit, že se v těch Remarquových knihách, rozhodně teda ve Vítězném oblouku, nic jinýho ani nedělalo :-))), zato tam byla svatba. Ale myslím, že kromě jména hlavního hrdiny (sic) toho z podstatných věcí asi moc nezměnili. K té změně jména - z Roberta na Ericha, mě tak napadlo, zda chtěli tvůrci filmu vyvolat nějaké asociace na jméno autora románu, nebo se Robertu Taylorovi nelíbilo, že se jmenuje jako postava, kterou má hrát? :-)) Mně osobně se převedení knihy na plátno líbilo moc (pokud tedy mohu soudit z obsahu, byť velmi dobře udělaného) a snad ani Remarque sám proti filmu nic neměl. Jeho názor na film, by mě dost zajímal a pokud ho najdu, připojím ho buď sem nebo do diskuse k filmu. ()
Zpracování stejnojmenného Remarquova románu, který vyšel poprvé v roce 1936 (díky autorovu exilu paradoxně v holandštině), v následném roce se dočkal svého překladu do angličtiny a hned rok poté byl zfilmován studiem MGM, které do hlavních rolí obsadilo své velké hvězdy. Režií byl pověřen Frank Borzage (uznávaný režisér raného období zvukové éry a dvorní režisér Centrury Fox, který je držitelem historicky prvního uděleného Oskara za režii v rámci prvního ročníku Academy Award v r.1929), pro kterého toto byla vůbec první spolupráce s MGM, která následně trvala dalších 5 let. Příběh vypráví o opravdovém přátelství třech mladých mužů, které poznamenala, ale na druhou stranu, i přes jejich odlišnost, nerozlučně spojila 1 sv.v.. Gottfried je idealista který se angažuje v levicové politice, Otto je krapet cynik ale schopný strojník a mechanik, Erich zase pracovitý kluk poznamenaný svým dělnickým původem, který se občas trochu víc napije. Společně se snaží překonat těžké období, uživit se a vzájemně se podporovat a zapomenout na válku. Poté, co Erich potkává výjimečnou a křehkou Patricii, nalezne v ní svoji životní lásku, která mění život nejenom jemu, ale i jeho kamarádům, pro které se Patricie stane také součástí jejich společenství a svým způsobem ji vlastně milují. Všechny pak ještě více společně spojí boj s její zákeřnou nemocí. Příběh se odehrává na pozadí drsného období krize které si Wiemarská republika, sužovaná hyperinflací, nezaměstnaností a šarvátkamy mezí extrémní pravicí a levicí, prožívala na začátku 20l.20st. Film je postavený na silném obyčejném příběhu proloženém romantikou (láska Ericha a Patricie), který alespoň pro mě, fungoval dokonale. Herecké výkony ústředního kvarteta jsou výborné a nelze ani na chvíli zapochybovat že nejsou postavami které hrajou. Chvilkama tam teda toho mucky-mucky mohlo bejt trochu míň a víc toho nihilismu, ale i tak výborný filmový zážitek. ()
Uhlazeně líbivé pojetí. (50%) ()
Veškerý druh emocí z knihy na plátně ani zdaleka nefunguje. Stáří filmu hraje atmosféře do karet, ale ve všem ostatním je to tak nějak nijaké. Z mistrovské knihy lze udělat mistrovský film, takže čekám na remake. ()
Ne ne, bezprostředně po přečtení knihy to nešlo. Emotivní pasáže byly přetaveny pouze do dějových bodů a herecky mi vyhovoval snad jen Otto a někdy Patricie. Prostředí povedené, drama žádné - hlavně nedbale kouzelný závod v úvodu mě hodně zklamal. Vlastně jsem se ani nedodívala... ()
Filmové zpracování jednoho z nejlepších Remarqueových románu naneštěstí ani v nejbližším neměl stejný účinek jako kniha. Po dlouhém přemítání, proč tomu tak bylo, jsem došel k tomu, že není problém v tom, co je řečeno, ani kým je to řečeno, neb dialog a charaktery postavy jsou knize velmi na míru, ale podání z nějakého důvodu nefunguje. Tato skutečnost je nejspíše tím, že kniha stárne pomaleji než film, protože film je ze své podstaty nucen realizovat expresi emocí a gestikulace, které působí archaicky, a také vývoj milostné zápletky působí nepřirozeně urychlený oproti předloze. Spoiler: Největším zklamáním byl závěr, který nebyl dostatečně barvitý a nemilosrdný jako je ztvárněn v knize. Pokud se dobře pamatuji, kniha líčí, jak Pat pláče kašlajíce krev s pohledem vyděšeného zvířete až postupně světlo v jejich očích zhasne, tedy jsem si představoval něco mnohem blíže (spoiler pro Misfits) scéně jak se dusí a umírá Alisha s podříznutým krkem v 8. epizodě 3. sezóny Misfits. ()
Margaret Sullavanová - její hlas a herecká přirozenost - je ve "Třech kamarádech" malým zázrakem a tím jediným, co přesahuje mírně nadprůměrnou hollywoodštinu, v níž si Fitzgeraldovo prožité tesknění příliš nerozumí s Borzageho davuvstřícným sladkobolem bez hranic. Vyčetl jsem: šéf MGM Louis B. Mayer v obavě, aby nepopudil tamní publikum, nechal vyretušovat obraz nacifikujícího se Německa - o nacismu nepadne ani zmínka a postava Breuera ztratila Remarquovy/Fitzgeraldovy ostré hrany. Kromě toho se dialogy z pera slavného ztracence zdály hlavní představitelce herecky příliš náročné, a tak je producent Mankiewicz navzdory Fitzgeraldovým protestům přepsal. ()
Reklama