Režie:
Félix MáriássyScénář:
Judit MáriássyKamera:
György IllésHudba:
Štěpán LuckýHrají:
Jana Brejchová, Éva Ruttkai, Jaroslav Marvan, Miklós Gábor, Ivan Mistrík, Elma Bulla, Vlasta Matulová, Jiřina Bohdalová, Hana Hegerová, Endre Csonka (více)Obsahy(1)
Mladou klavíristku Janu Landovou si vybere barytonista Valenta, aby ho doprovázela na dvou koncertech v Maďarsku. V Budapešti o oba pečuje pracovnice koncertní agentury Klári Kelemenová. Na večírku zazpívá Valenta několik písní a Jana samostatně zahraje Janáčkovu skladbu. Má velký úspěch, který se nelibě dotkne maďarského klavíristy Szalókyho. Ten při odchodu upadne na schodišti a způsobí si bolestivé zranění. Místo něho proto vystoupí na koncertu jako sólistka Jana. Druhý den mají oba umělci vystoupit v Egeru. Klári jede s Valentou a Janu odveze Klárin manžel. Klári uspořádá na rozloučenou ve svém bytě večírek. Při posledním přípitku pozve Janu, aby u nich ještě několik dní zůstala a Jana pozvání přijme. Klári však má své povinnosti a tak se Janě jeden večer věnuje Klárin manžel. Bezprostřední a půvabná Jana Kelemena okouzlí a ten ji ve výtahu políbí. Oba si však ihned uvědomí, že takhle nemohou pokračovat. Jana se druhý den vrátí do Prahy, kde na ní čeká manžel s dítětem a "všední" den se zajímavou prací. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (20)
Koprodukční československomaďarský průhled do poněkud idealizované všednodennosti někdejšího režimu nepostrádá půvab, kvalitní scénář a z naší strany i všestranně zvládnuté herecké obsazení (Brejchová, Marvan, Matulová, Mistrík, Bohdalová). Maďarské režii i scénáři není co vytknout. Snímek je to utěšený a srce i mozek těšící. ()
Hééér Gott, to byl zase hluboký kulturní zážitek. Zvláště maďarské dialogy byly na vysoké úrovni, a asi proto k nim autoři tohoto paskvilu ani nedali titulky. Děj filmu je pitomější než on sám. Pokud někomu měl zkazit zájem o vážnou hudbu, bezpečně to dokázal. Prostě, maďarsky řečeno, az egész film szar volt, és nagyon unalmas volt. Klidně bych řek, že se nehodí ani jako kulisa ke kydání chlévské mrvy. A proto jej také tak nějak hodnotím. Mimochodem, těžce pracující klavírista má něco s nohou a kvůli tomu nemůže hrát na klavír?? Ech, těžká dřina no. ()
Asi školení, že partnerské problémy se mají řešit odloučením. Praha ještě ujde. Maďarsko někde mezi nudou a křečí. Milostný román klavíristky a Maďara drhne. Nejen on. Brejchová kupříkladu začne hrát na recepci, posluchači otrávení (proč, to hraje tak blbě?), místní klavírista toho má po chvíli dost, naštvaně prchá a z naprostého zoufalství si na schodech zlomí nohu? Chabou náplastí je usměvavá překladatelka. Vysvobození z nastavované maďarské kaše dostane direkt ve chvíli, kdy přehnaně iniciativní tlumočnice nabídne ze slušnosti klavíristce prodloužení jejího extrémně zábavného pobytu. Ách jóóó: martýrium pokračuje. Umělkyně pak skrze zuby se strojeným úsměvem procedí, že si Budapešť zamilovala. Po návratu do Prahy následuje pantomima. ()
Zajímavý koprodukční projekt s maďarským scénářem i režií, ale rovnocenným československým hereckým obsazením, i když v tomto směru hraje prim především krásná Jana Brejchová, která zde vypadá jako skutečná mezinárodní filmová "star" a přitom i skvěle hraje. Nenápadně, i když poněkud zdlouhavě, se schyluje k předpokládanému vztahovému dramatu, které dřív, než stačí napáchat nenapravitelné škody ve dvou manželstvích, skončí zavčasu drobnou katarzí, která oba manželské svazky naopak posílí. Ve své době nejspíš žádoucí pozitivní vyznění filmu, ale žádná ideologie z toho naštěstí prvoplánově nevyčnívá. Docela příjemný filmový zážitek a kupodivu dostatečně srozumitelný i bez znalosti maďarštiny, které je v dialozích požehnaně. Znám sice i pár maďarských peprných nadávek, ale tady se žádná nevyskytla, zato jsem zachytil v jednom z klíčových okamžiků omluvné "szeretlek" (tj. miluji tě), což mě jen utvrdilo v tom, že jsem i tak tomu nejdůležitějšímu opravdu porozuměl. Snímek, na který se dá koukat i dnes, možná i s určitou nostalgií, protože dnešní doba je už někde úplně jinde.... ()
Pozitivní a milý filmeček, ke kterému budu velmi rád budu shovívavý. Sympatický šedesátkový příběh jedné nadějné klavíristky a jejího životně i profesně zásadního výletu na východ. Skvělá atmosféra dobové Prahy a Budapešti i vztahová politika dvou párů. Českého a maďarského - tady film, naneštěstí, naráží, jelikož režisér ho pojal až moc mezinárodně. To, co mezi sebou probírá maďarský pár, si musí Čech, neznalý maďarštiny, jen domýšlet a samozřejmě i naopak. Snímek ovšem také nabízí i velmi zajímavé role, které příjemně překvapí nejen znalce čs kinematografie. Mladá Janička ale svým vynikajícím herectvím převyšuje všechny - i operního pěvce Marvana. ()
Galerie (7)
Zajímavosti (1)
- Točilo se v Praze, převážně ve čtvrtích Malá Strana a Vinohrady. (sator)
Reklama