Obsahy(2)
Tak ako každý rok, aj tentokrát sa Žeňa stretáva koncom roka v kúpeľoch so svojimi priateľmi, aby sa očistili od všetkého zlého a privítali nový rok s čistým štítom. Vypijú však trošku viac, ako by im prospelo a tak priatelia Moskovčana Žeňu omylom naložia na lietadlo do Leningradu. Ten, ešte stále nie celkom triezvy, vystúpi a nechá sa odviezť na svoju adresu. Iróniou osudu je aj v Leningrade ulica s rovnakým názvom a na nej stojí presne rovnaký dom. Jeho štandardizovaný kľúč pasuje do štandardizovaného zámku štandardizovaných dverí, za ktorými je byt, zariadený rovnakým nábytkom, ako ten Žeňov v Moskve. A ten byt patrí nádhernej žene... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (63)
Neutešené, sivé sídliská jednotlivých miest viedli k uniformite života, ktorý bol poskladaný z uniformných činností v uniformnom čase. V skutočnosti hádam nereálny, ale vo filme ponúknutý omyl s bytmi v Moskve a Leningrade. Žeňa, riadne naliaty, nasadne omylom, namiesto kamaráta, do lietadla smer Leningrad, nechá sa odviezť na svoju adresu bydliska a tak sa, nevediac o sebe a o svete, dostane do úplne iného bytu a spustí tak lavínu komických situácií a nedorozumení. V druhej časti tohoto filmu je komiky už pomenej a sledujeme miestami romantické nadväzovanie nových vzťahov. Ako to skončí, netreba hádať, vsjo jasno ... V tomto televíznom filme zaujme nežná tvárička poľskej herečky Barbary Brylskej, do ktorej sa v rokoch sedemdesiatych, pri pozeraní tohoto filmu, musel zamilovať hádam každý chlap. :) ()
Viděla jsem Ironii osudu strašně dávno, takže nevím, jak moc by se mi líbila dneska, ale pamatuju se, že tenkrát mě okouzlila. Byla to výborná komedie, opravdu jsem se bavila. Vlastně to byl jediný ruský film, který se mi tenkrát vážně líbil. ()
ten film jsem viděl už před hodně dlouhou dobu, ale dodnes si pamatuji, že to bylo velmi pěkné, velmi zdařilé a velmi milé. Tak, jak popisuje Altamir, ty jiná města byla Moskva (on) a Leningrad (ona). ()
Skutečnost, že i v sovětizované části Evropy, ba dokonce uvnitř samotného impéria vznikala velká díla, není nic překvapivého. Víc než o jednotlivé díly se tu přitom jedná o výrazná jména vyzrálých a pro nezasvěcené až překvapivě tvořivých silných osobností. Komedie, která ve své druhé části prakticky zcela ztrácí své původní žánrové určení, vypráví filmově výrazným, nenapodobitelně osobitým filmovým jazykem příběh rodící se velké lásky. Tato nanejvýš pravděpodobná nepravděpodobnost se vztahuje k lidem, jimž přímo "bijí" jejich biologické hodiny. Víc než poutavý námět sám si přitom naši pozornost podmaňuje téměř mikroskopická autorská, scénáristická i režijní pozornost, se kterou je tento proces, v němž hodiny nahrazují týdny a měsíce, sledován. Vyzrálým uměním světové úrovně překvapuje nejen polská krasavice Barbara Brylska (účinkovala i v české kinematografii zpravidla ve filmech spíše problematické kvality), ale i pro nás prakticky neznámí ruští herci (Andrej Mjagkov jako Žeňa-Jevgenlj-Evžen, Ljubov Dobržanskaja jako Žeňova matka nebo Olga Naumenko v roli žeňovy moskevské snoubenky). Opomenout nelze ani zpěv tehdy mladé Ally Pugačovy (1949) i víc než šťastné užití veršů mladší i klasické ruské moderní poezie (Marinu Cvětájevu vyvažuje vedle jiných neméně zdatná a tvořivá Bella Achmadulina /1937/). A tak nevadí, že ve více než tři hodiny trvajícím filmu ani jednou nezazní slovo "sex", věrohodně působí přelety mezi oběma největšími ruskými městy, a ani to, že touha po štěstí, vůle porvat se o ně s dosud nepříznivým osudem, tuto skutečnost zejména divácky víc než vyváží. LÁZEŇ je nesporně hluboké dílo, nevšední zážitek, klasika, která bere, zdá se, dech i mladší české a slovenské divácké generaci. Toho, čím národní umělec SSSR (v soudobém Rusku se tyto tituly běžně používají a společensky ctí) Rjazanov oslovuje i naši současnost, je zkrátka víc než dost. ()
"Nejsem obejda jsem neštěstný člověk." "Jakoby nešťastný člověk nemohl být obejda." Velmi pěkný silvestrovský kousek. ()
V posledný deň roku 2020, ktorý fakt nestál za nič, som dodržala starú sovietsku tradíciu a strávila tri hodiny pri tomto filme, presne tak ako už roky rokúce občania ZSSR a neskôr aj nástupníckych národov. Kult je kult, treba vidieť. Herečka v hlavnej úlohe je charizmatická, zato pán doktor Žeňa sa chová ako debil a dokáže sa spiť ako mužik. Správanie ústrednej dvojice niekedy úsmevné, niekedy trápne, koniec to však zachránil. ()
Malý unikát. Sovětský film z doby burácejícího socialismu, který zcela pomíjí politická i ideologická témata a zaměřuje se jen na linku komedie a privátních emocí. Stáří je na něm sakra vidět, ale přesto představuje neplytkou zábavu po celou svou dlouhou stopáž. ()
Áno, vôbec nie som prekvapený, že tento film je v Rusku vianočnou klasikou. Je to totiž rozprávka ako vyšitá. Moderná rozprávka z normalizačného Ruska, z ktorého si na naše prekvapenie dokáže Rjazanov robiť príjemnú. ironickú srandu. Len neviem, či sa jedná o kritiku týchto králikární, alebo o ich oslavu, keďže spoločná adresa v dvoch mestách sa nakoniec ukáže ako osudové šťastie :). Tie sídliská vyzerajú vskutku nevábne, kam sa hrabe Petržalka 80. rokov. Na druhú stranu o to viac vynikne tá osudovosť lásky v ich útrobách (interiéroch bytov). Maximálne nereálne, maximálne romantické, ale predsa len trochu dlhé a miestami monotónne, odohráva sa to totiž prevažne v jednom byte. Alebo dvoch, ale tie sú si maximálne podobné. Čo je ďalšou podarenou iróniou tohto filmu. Ten nakoniec viac osloví ľudí po tridsiatke, trpiacimi podobnými problémami, ako naši hrdinovia. ()
Zažil som množstvo sklamaní, keď som si film, videný v dávnej minulosti, pustil v dnešnej dobe a pozeral sa naň súčasnými očami. Pravdepodobne týmto fenoménom je možné vysvetliť viaceré vysoké hodnotenia, lebo v niekoľkých komentároch sa skrýva poznámočka o tom, že film videl pred mnohými rokmi. Ak by to nebola pravda, musel by som predpokladať, že na 84 % sa poskladali bývalí členovia Zväzu československo-sovietskeho priateľstva. Ja bez najmenších pochybností považujem Iróniu osudu za hlúpy film, ktorý bol naviac zle zahratý a ešte horšie dabovaný. O komédii sa nedá hovoriť ani náhodou a romantika v reáliách "perioda zastoja" má čudnú pachuť. Moje nepochopenie sa absolútne nedotýka práva každého hodnotiť si tento film podľa svojho dojmu. ()
,,Zdá sa mi, že sme behom jednej noci prežili svoj celý život..." Nikdy, fakt nikdy by som nepovedal, že práve v ruskej zemi v minulosti vznikla takáto zábavná romantická komédia, pre silvestrovský večer úplne stvorená. Hoci na druhej strane verím, že aj v ostatným európskych krajinách rovnako ako v Československu mohlo vďaka skvelým hercom a autorom fungovať divadlo i televízna dramatická tvorba na vysokej úrovni aj v populárnych žánroch. Irónia osudu sa odohráva na malom úseku silvestrovskej noci a novoročného dňa, prevažne v jednom, nie príliš hotovom byte a nočnej zasneženej ulici, snáď až na dva momenty nerobí žiadne skoky v čase a necháva do detailov bežať celý príbeh do detailov za sebou. Trochu naivná zápletka s vopred očakávaným koncom prináša so sebou až neskutočné množstvo vtipných situácií, zauzlení a tri hodiny s Naďou (krásna Barbara Brylska), Žeňom, Ippolitom a ich príbuznými utečú ako voda. Dvaja sokovia v hre o ženu sa takmer skamarátia, keď uprostred silnej víchrice začnú tancovať a skákať, aby nezamrzli − to nemalo chybu! ;-)) Veľmi kvalitná zábava, plná irónie osudu postáv, avšak nový typ bývania v panelákov vo veľkomestách musel priniesť v 70. rokov ľuďom nielen s pridaním alkoholu mnoho zmätku, takže by som sa nečudoval, keby veľká časť filmu vychádzala z reálnych zážitkov. (90%) (Challenge Tour 2019: 52 rokov filmu za 52 týždňov) ()
Film vypráví příběh muže středního věku, který těsně před Novým rokem chodí pravidelně s přáteli do lázní v Moskvě, tentokrát se ale v lázních opije při připitích na své zásnuby a odletí místo svého přítele do Leningradu. Tam se nechá odvést do svého domnělého bydliště, avšak jak velké je jeho překvapení, když zjistí, že v jeho „bytě“ bydlí cizí žena… Ironie sudby je romantickou komedií plnou zmatků a (ne)dorozumění, které se odehrávají (víceméně) v průběhu jedné noci v jednom bytě, takže hlavní důraz je kladen na herecké výkony a proměnu vztahu postav během jejich krátké známosti. Naďa a Žena musí v průběhu noci urazit v poznání toho druhého dlouhou cestu, aby si nakonec padli do náručí. Dozvídáme se o nich různé intimní detaily, telefonáty a návštěvy podsouvají naraci kupředu nebo do ní přináší náhlé zvraty. Všeobecně výkon Brylské a především Mjagkova v hlavních rolích je dominantním kladem celého filmu. Škoda jen, že Timur Bekmambetov nedopřál dvojici ve svém spektakulárním pokračování naleznutí klidu v manželství. ()
Klasické hlavní postavy. On trochu potrhlý nešika, ale ukáže se, že je chirurg. Ona milá učitelka ruštiny a literatury. Je to divadelně úsporně zpracované převážně v jednom bytě, ale důležité je, že je mezi oběma to správné napětí. A k tomu jsou vánoční svátky (v Rusku tedy zřejmě v lednu a delší). Velmi inteligentní dialogy. ()
V Sovětském svazu za Brežněva to musela být pecka! Milostná komedie bez ideologie, jen opravdu vztahová šaráda způsobená opilostí a podobností sídlišť v celém socialistickém bloku. Z dnešního pohledu je záměna, která odstartuje milostné zmatky, rozehraná na až příliš dlouhé ploše, s tehdy obvyklým pomalým střihem a s občas nevysvětlitelnými zvraty v chování hlavních postav. Je to staromilský snímek s pomalým tempem, vtipy vyvolávají spíš jen pousmání než smích a celkově bych snímek doporučila hlavně nostalgickým pamětníkům a milovníkům starých filmů. /26. 1. 15./ ()
SLOVENSKÁ TELEVÍZNA PREMIÉRA: STV 2 = 3. a 4.1.2015, réžia českého znenia (ČST Praha 1976) = MIROSLAV KRATOCHVÍL (3.1.2015) ()
Nějak nejsem schopen pochopit, proč je všeobecně tento film označován za komedii. Úsměvná je možná příčina proč se obě hlavní postavy setkaly a poté některé dílčí motivy, které posunovaly příběh dále. Jinak se jedná o čistě lidský příběh bez jakýchkoliv příkras, na povrch vyplouvá krutá pravda jak o dosavadních vztazích obou hrdinů, tak o jejich velmi bizarním setkání. Chvílemi jsem při přeskakování jisker empaticky s postavami ani nedýchal, zejména zásluhou Barbary Brylské, jejíž krása a charisma je neoddiskutovatelné. ()
Mezi Moskvou a Leningradem je jen jedna pořádná kalba v lázních, kde se pije vodka z půllitrů na pivo (pravda, to jsem ještě nikde neviděla) a pak se jede vyprovodit Pavel na letiště... Barbara Brylska je tu kouzelná, moc hezky se mi na ni dívalo. Celkově spokojenost, mám jen dvě malé připomínky, tou první je skutečnost, že tu není mužský v charismatické kvalitě A+ (jako je právě Barbara za něžné pohlaví) a tou druhou je délka filmu. ()
Viděno kdysi dávno, název zapomenut, nyní připomenut a zaslouženě ohodnoceno. Barbara Brylska bývala kočka. ()
Film jsem viděl ještě jako pubescent někdy koncem 80 let a to více méně náhodou, protože sledovat tehdy ruské filmy nebylo opravdu" in".Leč ve mě ten film tehdy zasel jakési semínko, že ne vše ruské musí být nutně špatné. Dnes už to vím a ruské filmy sleduji jako každé jiné, ale tento film se mi nějak zadřel pod kůži, svým originálním nápadem s obyčejnou záměnou naprosto stejných domů a bytů, jenž se ovšem jeden nacházel v Moskvě a jeden v Leningradě a z toho následně plynoucích omylů, trapasů, nedorozumění, ze kterých se vyklubala velice povedená komedie s v hlavní roli hrající krásnou polskou herečkou Barbarou Brylskou.Opravdu velice dobrá inteligentní komedie a já dávám bez uzardění za 5 hvězdiček. ()
"Sám ju zlomím. Sám ju vyliečim". Veľmi originálny kúsok ešte za doby Brežnevovej éry. Podmanivá klavírna hudba ktorá definuje pocity a emócie Žeňy a Naďy , veselé a melancholické pesničky a do toho príjemní a sympatickí hlavní protagonisti, ktorých si na prvý pohľad hned zamilujete. Skvelé zahrané s úsmevnými dialógmi. Z Irónie osudu priam sala sviatočná atmosféra, snehový víchor, kopu rozradostnených okoloidúcich a stromčeky a sviatočná večera. Jediná škoda, že som videl nadabovanú verziu, čo bolo jasne keď že moja znalosť ruského jazyka je adekvátna to mu , že som porevolučné dieťa. Verím že čisto ruská verzia musí byť ešte zábavnejšia a úsmevnejšia. ()
nostalgické -3* kdysi jsem si tuto ruskou klasiku pustil ze zvědavosti, protože mě zajímalo jaký mají rusové nejoblíbenější novoroční film ... stejně jako u nás je "S tebou mě baví svět". Nemůžu říct, že to je špatný film a věřím, že je v Rusku populární. Docela jsem se chvilkami bavil i já, ale spíš poznáváním ruských reálií, než tím jejím humorem. Prostě nenáročný a oddechový snímek, u kterého neuškodí si dát pár skleniček vodek a přikusovat cibuli ;-) [ PŘÍBĚH: 1 /// SMYSL: 0 /// ATMOSFÉRA: 1 /// TEMPO: 1 /// ORIGINALITA: 2 /// NÁLADA: 2 /// ART: 0 /// STYL: 1 /// CASTING: 1 (3*MAX) ] ()
Reklama