Režie:
Andrew DominikScénář:
Andrew DominikKamera:
Chayse IrvinHrají:
Ana de Armas, Bobby Cannavale, Adrien Brody, Julianne Nicholson, Xavier Samuel, Lucy DeVito, Sara Paxton, Garret Dillahunt, Scoot McNairy, Toby Huss (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Norma Jeane Mortenson (Ana de Armas) patřila v šedesátých letech mezi nejkrásnější modelky a herečky amerického stříbrného plátna. Muži po ní doslova šíleli. Ačkoliv si žila pohádkovým životem, veřejnost nic nevěděla o jejích těžkých traumatech z dětství, která si stále nosila sebou a nevěděla nic ani o drsném filmovém světě, kde se nejen za role platilo sexem. Tento snímek nastavuje skrze životopisné drama Marilyn Monroe nekompromisní zrcadlo poválečnému americkému filmovému průmyslu. Průmyslu, který nejednu ze svých hvězd nakonec úplně zničil. (Big Bear)
(více)Recenze (362)
Sympatické na filmu bezesporu je, jak se z něj můžou všechny snowflakes posrat. Ale jinak vlastně ničím nevybočuje. Pár silných scén tam je, ale scénář je nedokáže vložit do souvislého a gradujícího příběhu. Film spíš jen tak náhodně vybírá fragmenty z Normina života a spoléhá, že příběh si divák poskládá na internetu. Na to, jak je film šíleně dlouhý, toho o Marylin Monroe vlastně zase tolik neřekne. ()
Ana de Armas vynikající, celkově výborný snímek. Kazí mi to jen závěr, ona sebevraždu nespáchala, už se ví, i díky výpovědi Petera Lawforda, že ji zavraždil Bobby Kennedy. ()
Skoro trojhodinová nočná mora poskladaná výlučne zo zlých zážitkov Marilyn a o jej hľadaní mužského vzoru. Film je prehnane "artový", sexuálne explicitný a najmä nemá zapamätateľné vedľajšie postavy, ktoré prichádzajú a odchádzajú z ničoho a bez nejakého jasného zámeru. Asi jediné dôvody, prečo si tento film pamätať je krásna polonahá Ana a neustále synťákový sountrack. Obe samozrejme kvitujem. ()
Okázale stylizovaný film, který místy působil jako vúdú snaha oživit MM z dobových fotografií, se mi líbil, i když podle mě není řemeslně dobře udělaný. Zejména ve vyprávění neustál svou vizi a snažil se tam vložit sem tam nějaký kus skutečné biografie – což ale nevyhnutelně kulhalo na obě nohy. Není z toho ani dobře odvyprávěný životní příběh, ani zvládnutý portrét člověka, který byl je a bude deformovaný (různými okolnostmi). Mám ráda, když se žánr biografických děl nedrží ustrašeně dat, která vyhledávač vyplivne za zlomek sekundy. Naopak si užívám, když si tvůrci na dané osobnosti vybere jednu věc, jeden rys nebo detail, a na něm postaví svůj pohled na tuto osobnost. Kdyby tento přístup tvůrcům Blonde stačil a dokázali ho dostat do 90 minut (místo skoro 3 hodin), pak by to byl možná můj nejoblíbenější bio film ze všech. Ale jako by se snažili částečně držet při zdi a půjčovali si z klasických biografických snímků – snad aby úplně neztratili mainstreamového diváka. Za mě špatné rozhodnutí. Takto film zřejmě neuspokojí nikoho. Není totiž ani zdaleka tak kontroverzní, jak se o něm mluvilo před premiérou, ani není klasickou biografií (na to si vybírá střípky reálného příběhu příliš nahodile a nelogicky, takže se neskládá do celistvého obrazu historické osobnosti). A jak už jsem napsala, není ani vyhraněným autorským pohledem na dílčí aspekt osobnosti MM. Proč jsem tedy psala, že se mi film líbil? V mnoha scénách dokázal velmi přesně zachytit to, jak jsem MM vnímala já sama dávno před zhlédnutím filmu. Vždycky jsem u ní vnímala silné pnutí mezi maskou/pozlátkem/figurou celebrity MM a soukromou osobou Normy Jeane. V každém filmu, rozhovoru, na každé fotce jsem hledala, jestli maska dokonale těsní, nebo jestli náhodou nezůstal zachycen kousek osoby za maskou. Tenze mezi veřejnou figurkou vytvořenou v továrně na sny a člověkem deformovaným dětským traumatem a řadou dalších, to je pro mě dlouhodobě přitažlivé téma. V Blonde se to úplně nepovedlo prodat nebo spíše dostat to do výsledného díla, ale i tak ve mně film probudil spoustu otázek, i přes svou plochost se mě dotkl dokázal dotknout a zanechat silný dojem. Škoda toho nedostatku odvahy. Měli se vykašlat na mainstreamové publikum a jít skutečně na dřeň, a ne jen o tom mluvit v rámci marketingu. Naprosto ale nechápu tu záplavu komentářů o plivání na hrob MM nebo o dalším zneužívání její osoby. Film ji zobrazuje jako oběť bez toho, aby ji ukázal i z jiné strany, třeba jako člověka chybujícího (což by pomohlo nabourat dojem plochosti v zobrazení jejího charakteru). ()
Anička na Oscara,aneb nenávist k JFK přenesená na VOD. ()
Skoro 3 hodiny vesměs černobílé artoviny, ve které jsou všichni herci ve větších rolích (zas tak moc jich tu není) zralí na nějakou tu nominaci (a i tak si je maže na chleba skvělá Ana de Armas). Hudba fain, kamera fain /těch nápadů tady!, takže jsem ochotný překousnout i ten fakt, že víc než film to připomíná slepenec náhodných scének z Marilynina života plus že to vlastně není biografie, ale fikce. 7.5/10 ()
Neskutečně nudné, utahané, nezáživné. Chudák Marylin a chudák režisér, který tohle svinstvo natáhnul na 167 minut. A chudák já, který to sjel do konce, byť některé části přeskakoval. Takže dvě hvězdy za kuřbu, zbytek vyšuměl. A je mi naprosto jasný, že spousta lidí tenhle film nazvou artovým a vychválí ho do nebes. To je ok.. ale tohle prostě sledovat bylo utrpení. ()
Sice se režisérovi nepodařilo natočit masterpiece o Marilyn Monroe, přinejmenším se mu jeho autorský biopic rozpadl na příliš dlouhé stopáži a pokusy o umění nedopadly na úrodnou půdu, nicméně je to poprvé, co americká akademie ohodnotila Zlatou malinou jako nejhorší snímek roku právě tuto Blondýnku, která je podle mého názoru pořád o mnoho lepším snímkem než EEAaO, který ohodnotila jako nejlepší film Oscarem! To je skutečně absurdní... na to bohužel nenacházím slušných slov. 60 % ()
Překrásná Anička De Armas si tentokrát zahrála roli sexbomby Marilyn Monroe a zahrála ji neskutečně výborně. Opravdu se chovala naprosto stejně jak Marilyn. Dokonce i hlas s přízvukem je k nepoznání. A ten namaskovaný vzhled, to je slast. Natočené je to také skvěle. Depresivní život Marilyn z toho šel pěkně cítit. Vlastně možná až moc. Ve filmu není ani maličká chvilka pohody. Celé skoro tři hodiny sledujeme utrápený život naší hvězdy. Upřímně bych toto dal jako velký mínus. Já mám moc rád přesně tyhle typy filmů, ale tři hodiny kňourání a naříkání je až moc. Hlavně to její chování s nízkým IQ mi málem vyžralo mozek. Já vím, že je to záměr filmu a v realitě to opravdu Marilyn neměla vůbec lehké, ale tím pádem bych film velmi zkrátil. Nejzajímavější je, že ta deprese graduje po celou dobu čím dál tím víc. Ke konci už to začalo být celkem creepy a připomínalo mi to Lynchovinu. Pro svůj vkus bych to měl brát jako velký plus, ale samotná postava mi už přišla strašně otravná. A zamrzelo mě, že chybí slavná scéna s JFK. Každopádně stojí za to se na to podívat aspoň díky kvalitním čudlíkům Aničky. 70/100 ()
Blonde by som nenazvala životopisným filmom. Je to skôr balada a ako taká funguje dobre. Je pomalá, lyrická, tragická, s precíznou kamerou a atmosférou. Negatívom je ale zbytočná nahota. Nemohla som sa zbaviť dojmu, že režisér robil Ane de Armas presne to isté, čo robili svojho času aj MM. Podkopal tým vlastný zámer poukázať na zneužívanie. ()
Po dlouhé době, se Netflixu podařilo zafinancovat nějaký projekt u jehož výsledku si nechcete na konci vypíchnout oči, který je velmi explicitní a je příkladem “svobodné“ tvorby současnejch filmařů. Nedokázal jsem se divit nad kompozicí, barvou a prací se světlem (mrk mrk). Práce s barevnou tonalitou, je to jeden z nejjednodušších nástrojů, jak nastavit emoci, kterou má divák ze scény mít. Remakování dobových fotek jsem docenil až zpětně, protože spoustu těch fotografií neznám a tím pádem mi nepřišlo, že by to tam bylo nějak na sílu. Během sledování jsem po příběhové stránce měl problém s tempem, které se v některých úsecích dost táhlo, ale zpětně to vlastně fungovalo dobře s ohledem na to, jak byl “rytmicky“ poskládán samotná příběh. Za mě je to super film, který se rozhodně nebude líbit každému, hlavně kvůli tempu a formou vyprávění samotného příběhu. Ale já jsem si snímek velmi užil a doporučuji ho, a to velmi vřele. A Ana De Armas byla neskutečná. ()
"But where does dreaming end and madness begin? Anyway, isn't all love based on delusion?" Životný príbeh Marilyn Monroe v krásnom poetickom prevedení, založenom najmä na podmanivých obrazoch (film je v tom parádne konzistentný a dokážem odpustiť aj trochu chaotické prepínanie formátu obrazu a jeho farebnosti) a príhodnej hudbe takého ezotirického druhu (Nick Cave). V centre obrazu je takmer neustále samotná Marilyn (prakticky z neho neschádza), čo ale vôbec nie je na závadu - je každú chvíľu iná (výzorom, ale hlavne náladou), pritom stále očarujúca, nedajú sa z nej odtrhnúť oči. Obrovskú zásluhu na tom samozrejme má skvelá Ana de Armas (plne zaslúžená nominácia na Oscara). V Marilyninom živote sa striedali krátke obdobia šťastia s obdobiami trápenia. Poznačený bol hlavne traumatickým detstvom, podivnými indivíduami, ktoré vstupovali do jej života v podobe jej partnerov (ako svetlá výnimka sa javil jej posledný manžel Arthur Miller) a tiež odpudivými prasatami, ktoré, žiaľ, ovládali zákulisie filmového biznisu. "How did you get your start?" "What start?" "In movies." "I guess I was discovered." ()
Tak klasický životopisný film to není. Je to spíš život Marilyn Monroe viděný z jejího pohledu. A z divákova pohledu je to hlavně o umění. A je opravdu se na co dívat. Pro mě napínavý, emocionální vizuál. ()
Pokusy o artové filmy dopadají většinou nevalně, nebo se mi alespoň skoro nikdy nelíbí.. Životopisných filmů tu už taky bylo hodně, a taky to není vždycky ono.. Blonde je ale fantastický film po všech stránkách - jak příběhově, tak střídání barevné a černobílé kamery, skvělý střih i réžie a hlavně, hlavně je tu fantastická Ana de Armas (taky jsem si ji původně moc jako MM nedokázal představit, ale dostala mě už od prvních záběrů). Asi nejlepší film, co Netflix vyplodil. a pro Anu prosím Oscara za hlavní herecký výkon...97% ()
Ten úvod je sakra silnej... Už se nedivím, že dnešní "woke" generace to není schopná dokoukat... Jen houšť a víc takových... 👍 Celý to ve mne vyvolalo podobný dojmy a pocity, jako úplně jiný film s naprosto jiným tématem (rovněž produkovaný Bradem Pittem) a to "12 let v řetězech" - prostě víte, že koukáte na něco, co se nedá úplně strávit, je to sakra dobrý a tak nějak nevíte, jestli to vůbec někdy chcete vidět znovu... Ana de Armas a Adrien Brody odvedli ve svých rolích excelentní práci... ()
Proč mají teď ty biografický filmy tendenci být úměrně dlouhý a přecpaný? To mělo pro mě takový potenciál. A pamatovat si budu jen v podstatě velmi dětskou, bezmocnou hrdinku uzavřenou ve své rozplizlé bublině, která ji bohužel nechrání ani trochu tak, jak by si přála. Mám pochybnosti o tom, jak co bylo, možná proto, že ten film se snaží říct vše a neříká nic moc pořádně. Pokud se to snaží nějakým (zmatečným či geniálním?) způsobem navodit divákovi pocit, že se takhle pomateně se cítí i Norma / Marylin, tak budiž. Scéna se sukní, to jsem nevěřila, že ve střihu prošlo. ()
| Netflix | Nechápem hate na tento film. Jasné, ambície tu boli inde a dalo sa z toho vystrieskať oveľa viac, ale známky okolo 3-4/10 fakt neberiem. A jo, Ana to ťahá neskutočným spôsobom, je tu zranená, roztrieštená, ale veril som jej všetko. Neprehrávala, naopak preciťovala a vyšlo jej to náramne. A vizuálne je to jednoducho pastva pre oči, Dominik tomuto rozumie a využil tu každý jeden pixel a nie, striedanie formátov a farieb mi tu nevadil ani sekundu. Obsahovo to zaostáva, to určite, ale ako pocitovka to funguje bez problémov. Explicita a nahota tu nie su kontraproduktívne, ukazujú tu zraniteľnosť Marilyn a ani zďaleka tu toho nie je až tak veľa, ako som čakal. Na 8 nepôjdem, posledná tretina už bola vyčerpávajúca, ale stále si myslím, že je to dobrý film, ktorý ľudia z nejakého dôvodu nevedia prekúsnuť. | Neuležalo sa to najlepšie, znižujem, ale furt si stojím za tým, že je to prinajmenšom solídny film. Viac TU. | Hodnotenie: 6/10 | ()
Příběhově roztříštěné, jako střepy rozbitého zrcadla, vizuálně podmanivé, občas dokonce krásné, častěji však silně depresivní, bezvýchodné... jakoby pojetí filmu zrcadlilo samotnou Normu Jeane. A dalo by se pokračovat třeba k pouze lehce načrtnutým vedlejším postavám nebo podobně stručným slavným momentům z jejího života. Pro ten bylo samozřejmě obojí zásadní, pro ni osobně však mnohem méně podstatné, protože to, co chtěla, nakonec nenašla, což si i ve filmu velmi brzy uvědomuje. Obojí tak má minimum prostoru na úkor scén na pomezí hororu, čím blíže závěru, tím blíže právě tomuto žánru. Na životě Normy staví Andrew Dominik řekněme kritiku společnosti, ale i Hollywoodu. Je velmi blízko Lynchovu famóznímu Mulholland Drive a to nejen příběhově, ale především hutnou atmosférou, včetně hypnotického soundtracku Nicka Cavea a Warrena Ellise. Připomene ho hned úvodní scéna Hollywoodlandu v plamenech, svým způsobem ta nejvelkolepější, protože zbytek je spíše komorním minimalismem, který tomu však sedí. Kamera je často velmi osobní, většina záběrů je tak vedena na detail tváře výborné Any de Armas. Mně tenhle "životopis" velmi sedí a dává smysl. A to včetně střídání barev a formátů vždy v precizní kompozici. 80% ()
Nahrát životopisný příběh, je velice ošemetná záležitost. Určitě ve filmu byly věci, které bych tam nedával a jiné, které bych přidal. Chtělo to víc citu a času a studií o Marilyn a více si s daným tématem pohrát a výsledek by byl určitě jiný. Ale můj příběh to není. Koukat se na něj zaručeně dalo a celkový dojem pro mě jako diváka a obdivovatele Marilyn Monroe nebyl špatný. ()
Reklama