Scénář:
Sidney HowardHudba:
Max SteinerHrají:
Clark Gable, Vivien Leigh, Leslie Howard, Olivia de Havilland, Thomas Mitchell, Barbara O'Neil, Evelyn Keyes, Ann Rutherford, George Reeves, Fred Crane (více)VOD (3)
Obsahy(1)
Epická adaptace románového bestselleru Margaret Mitchellové Jih proti Severu (1939) patří dodneška k nejoblíbenějším filmům víc než stoleté historie pohyblivých obrázků, a určitě plným právem. Mitchellová (1900–1949) byla vystudovanou novinářkou a "Jih proti Severu" začala psát v roce 1926, kdy utrpěla při jízdě na koni vážný úraz, který zanechal trvalé následky. Materiál pro svoji knihu získala ze vzpomínek svých příbuzných, zejména od otce, který byl jeden čas předsedou Atlantské historické společnosti. Původně nezamýšlela své dílo zveřejnit, ale naštěstí k tomu došlo v roce 1936. Kniha se stala nesmírně populární (dodnes prodala více výtisků pouze Bible), a navíc byla vyznamenána prestižní Pulitzerovou cenou. Nezávislý producent David O. Selznick zakoupil filmová práva měsíc po publikaci za tehdy neslýchaných 50 000 dolarů, což byla v té době nejvyšší cena, zaplacená za románovou prvotinu. Jeho investice se mu bohatě vrátila. Natáčení bylo zahájeno na sklonku roku 1938 rozsáhlou scénou požáru Atlanty, založeného ustupujícími jižanskými vojáky, aby konfederační muniční sklady nepadly do rukou Unie. Bylo při ní použito všech sedm technicolorových kamer, jež tehdy v Hollywoodu existovaly. V té době také Selznick neměl ještě obsazenu klíčovou postavu Scarlett O’Harové. Natočil kamerové zkoušky s více než 400 adeptkami a nakonec si vybral Angličanku Vivien Leighovou, což značně popudilo jižanské příznivce románu. O tom, že Rhetta Butlera bude hrát Clark Gable celkem nikdo dopředu nepochyboval. Selznick si jeho služby zajistil u společnosti MGM příslibem distribučních práv... Snímek vznikl s tehdy nebývalým rozpočtem 3,9 milionu dolarů a stal se událostí roku. Při udílení cen Akademie 29. února 1940 si odnesl osm Oscarů (tehdejší rekord) – nejlepší film, režie, scénář podle předlohy, ženský herecký výkon v hlavní roli (Vivien Leighová), ženský herecký výkon ve vedlejší roli (Hattie McDanielová za úlohu chůvy), výprava, kamera a střih. Kromě toho při oscarovém ceremoniálu obdržel výtvarník William Cameron Menzies zvláštní cenu (ve formě plakety nikoli sošky!) za „vynikající použití barvy pro zvýšení dramatického účinku filmu“ a producent David O. Selznick Pamětní cenu Irvinga G. Thalberga, udílenou za „trvale vysokou úroveň produkce“. To často vede k mylným tvrzením, že Jih proti Severu dostal deset Oscarů. Afroamerická herečka Hattie McDanielová se stala nejen první barevnou držitelkou Oscara mezi herci, ale i první nominovanou černoškou v některé z hereckých kategorií. Nicméně slavnostní premiéry filmu, která se konala 15. prosince 1939 v Atlantě, se kvůli své barvě pleti nemohla zúčastnit. Na premiéře se naopak objevila autorka Margaret Mitchellová, i když se na filmové verzi nijak nepodílela (ač ji o to Selznick několikrát žádal). Jako režisér je pod filmem podepsán Victor Fleming, ale na režisérské stoličce se vystřídalo víc tvůrců, mj. George Cukor a Sam Wood. Ani scenárista Sidney Howard nebyl jediným, kdo se na adaptaci tisícistránkové knihy podílel, mezi dalšími anonymními autory figurují prominentní jména jako Ben Hecht, John Van Druten a Jo Swerling. Konečné slovo ve všech aspektech filmu měl však Selznick, který byl skutečným hnacím motorem díla i jeho hlavním tvůrcem. I když se o to v následujících letech několikrát snažil, dokonalosti Jihu proti Severu se mu už dosáhnout nepodařilo. (Česká televize)
(více)Recenze (347)
Priznám sa, nie vždy k týmto prastarým filmom pristupujem s chuťou. Aj keď dobre viem, že niektoré z nich sú a mohli by pre mňa byť ozajstnými klenotmi aj v dnešnej dobe (zámerne spomeniem iba jeden a to Život je krásný (1946)). Odviate vetrom je už ako fenomén a ja o tomto diele neviem zhola nič, takže keď sa toto jeho spracovanie malo objaviť na mojej obľúbenej ČT2, cítil som akúsi povinnosť. Takmer štvorhodinová dĺžka bola ale naozaj odpudivá. A ťažké bolo aj prekúsnuť sa prvou polhodinou cez neustále jačiace rozmaznané fifleny, myslím, že v jednej chvíli som to už naozaj chcel vypnúť a ak by nebolo úctyhodne dobrej kamery a prekvapivo pekných farieb, asi by som to aj spravil. Potom som sa akosi prinútil filmom pohltiť a naozaj som sa dostal do občianskej vojny v Amerike do roku 1861. To sa podarilo hlavne vďaka kostímom a rekvizitám v zaprašených uliciach, ako aj v interiéroch. Ale aj príbeh šiel dopredu a zatial ešte nič nenasvedčovalo tomu, že tento príbeh sa v poslednej tretine začne vyvíjať všelijako ináč, len a len nie podľa mojej predstavivosti. Ja som skôr romantik a idealista, takže vývoj hlavnej postavy a samotný záver filmu bol pre mňa sklamaním. Táto veľká romanca bola nakoniec vlastne úplne bez romantiky (ako aj vojna takmer bez vojny) a musel som nakoniec pochopiť, že aj toto (a práve toto) ako koniec, býva v reálnom živote často realita. Takže tento slávny film sa mi už do pamäte vryl ako mierne sklamanie. No aj tak to neviem ohodnotiť menej ako štyrmi hviezdami. To sa skrátka nedá. 74%. ()
Odviate vetrom je môj obľúbený román. Neviem, či som si viac obľúbila panovačnú a tvrdohlavú, ale nesmierne životaschopnú Scarlett, alebo Rhetta, ktorý neznáša pretvárku a sú mu ukradnuté všetky klebety a ohovárania. Potom je tu ešte aj Melanie, o ktorej som si spolu so Scarlett uvedomila, ako jú mám rada, až keď už tu nebola. Neviem, čím to je, ale tento príbeh proste milujem. A preto som si nemohla želať nič viac ako takéto prekrásne filmové spracovanie. Uznávam, že keby som nečítala knižku, možno ma Odviate vetrom iba z filmu až tak neočarí, ale keďže som ju čítala, je to len hypotéza, ktorou sa nemienim zaoberať. ()
Zakaždým, keď to vidím, ostanem v úžase a nemôžem veriť tomu, že sa pozerám na film z roku ´39. Absolútne nadčasová klasika, klasika v pravom slova zmysle. Chce sa mi plakať, keď si predstavím a porovnám, čo za "veľkofilmy" sa produkujú v súčasnosti. GWTW hravo strčí do vrecka minimálne polovicu filmov natočených za posledných 70 rokov a verím, že ešte mnoho takých, ktoré budú natočené po nás. 100 % Hollywood. ()
Zbytečně dlouhý film s naivním příběhem a absolutně nepřesvědčivými hereckými výkony. Jak se tento film mohl stát legendárním, pro mě zůstává záhadou. ()
Velmi impozantní film, který představuje opravdu takovou šablonu vrcholné hollywoodské tvorby. Podle mého si to nadstandartní hodnocení určitě zaslouží. Hlavně když vezmu v potaz rok natočení. Na druhou stranu ale musím jedním dechem poznamenat, že můj dojem nebyl úplně bezchybný. Zatímco první polovinu považuji za naprosto famózní, ta druhá už je přece jenom pomalejší, méně zajímavá a poutavá. Tak či tak, jedná se o úctyhodný snímek, který je právem uznávanou klasikou. ()
K filmu mě nepřitáhla ani tak tématika, nebo rok natočení, ale ten mýtus, který se kolem filmu v americe vytvořil. "Must see" klasika, kterou každý filmový znalec obdivuje, cituje, odkazuje na ni, zná jí. Přes slavné režiséry, herce, přes filmové kritiky nebo redaktory, ve filmovém průmyslu je v USA tento film jeden z top. A musím říct, že chápu proč. Neskutečně nádherný snímek s krásnou atmosférou a na svou dobu typickou hudbou a výpravou. Kostýmy, kulisy, herci, natáčecí lokace... vše krásně zapadá do jednoho celku. Vivien Leigh, pro mě neznámá herečka, naprosto excelovala v této roli a jedna boží scéna střídá druhou jako na běžícím pásu. Je hezké vidět jak i dnešní filmy z něj těží a strašně moc scén, postav, dějových zvratů, strašně moc věcí vychází z tohoto filmu. Líbilo se mi sledovat jak se z naivní puťky Vivien stává postupně hlava rodiny a obchodu, až se mi vybavil můj oblíbený Michael Corleone z Kmotra. Taková silná ženská role, ve třicátých letech? Docela mazec, divím se, že si #metoo nány nedaly Scarlet na trička. Filmu by neuškodilo trochu prostříhat, myslím, že kdyby se někdo hodně snažil, hodinu a čtvrt by z filmu vymazal bez problému. Za mě bych našel ty nejtáhlejší scény zhruba na půlhodinu. I přes to jsem se u filmu ani jednou vysloveně nenudil a i když jsem původně počítal, že film dám na dva dny, sjel jsem jej na jedno zhlédnutí, byl jsem opravdu vtažený do děje. Až bude nálada a chuť, chystám se na Čaroděje ze země Oz, těším se na porovnání těchto dvou ikonických filmů, vydaných ve stejný rok. Při čem jsem si ale trhal vlasy byly titulky. Ač proklamováno jako kvalitní titulky od distributora, po první hodině jsem je vypnul a zbytek filmu sjel čistě s anglickým dabingem. Přeloženo bylo zhruba 60% mluveného slova, zbytek prostě distributor ignoroval, někdy i upravil kompletně celou větu a pozměnil význam, jen aby se mu to hodilo do jeho okleštěné verze, no prostě hnus, kdokoliv je vytvářel, divím se, že dostal za svou práci zaplaceno. Ano chápu, že film je dvakrát delší, než na co jsme zvyklí, ale to neznamená, že je v pořádku ignorovat polovinu slov v dialozích. Ve výsledku mi to přišlo, jako ten trapný monotónní dabing bez emocí z konce 80. let, kdy jsme jako stát začali dabovat zahraniční filmy. Ano. Ano bože. Bože ježiši. Bojím se. Ježiši to je hrůza. Pane bože. Co budu dělat. Ano uteč. Uteč. // Z této doby u mě stále zůstává nepřekonaný Diktátor(1940) od Chaplina, avšak stále luxusní snímek. 90% ()
Pozeral som to síce celý deň, ale film bol toho hoden. Najmä svojich rovesníkov predbehol o desiatky rokov a to vo všetkých možných kategóriách aké som dokázal vnímať. A aj napriek tomu, že tá minútová nálož je obludná, nespomínam si, že by ma rušila jediná príbehová linka alebo dôležitá postava. Možno tak len malé pripomienky k príliš otvorenému záveru a prvým dvom manželom, ktorí boli v porovnaní s Rhettom alebo vysnívaným Asshleym trochu "plochí". ()
"I'm saying very plainly that the Yankees are better equipped than we. They've got factories, shipyards, coalmines and a fleet to bottle up our harbors and starve us to death. All we've got is cotton, and slaves and... arrogance." Preslávený oscarový veľkofilm, zaradený aj v zozname 1001 filmov, ktoré musíte vidieť, než umriete, ktorý však u mňa nikdy nejaké zvláštne nadšenie nevyvolával. Ako asi jeho najväčší nedostatok (okrem prehnanej dĺžky a prehnanej melodramatickosti) vidím to, že je to až do špiku kosti americké a má to dosť nepeknú tendenciu romantizovať Juh (všade samí šťastní a oddaní černosi). Nemôžem však filmu uprieť to, že je výborne nakrútený (napr. na svoju dobu parádna výprava) a napriek všetkým tým do očí bijúcim nedostatkom aj celkom pôsobivý. Ako prvé ma na filme upútala jeho farebnosť - na dobu svojho vzniku sú farby až prekvapivo prirodzené. To, čo ale film najviac pozdvihuje, sú herecké výkony, a to hlavne Vivien Leigh (vypočítavá mrcha Scarlett O'Hara), Clarka Gablea (uštipačný a sebavedomý Rhett Butler) a Olivie de Havilland (naivne láskavá Melanie Hamilton). Predovšetkým keď sú na scéne spoločne Vivien Leigh s Clarkom Gableom, film ma úplne inú úroveň, aj vďaka skvelému iskreniu medzi oboma predstaviteľmi. Preto je najlepšia z celého filmu jeho záverečná časť (miestami v parádne temných tónoch), ktorá sa najviac venuje vzťahu medzi Scarlett a Rhettom. Okrem nej sa mi ešte páčila dobrodružná časť s únikom z Atlanty a príchodom do Tary, ktorá pôsobivým spôsobom ukazuje hrôzy vojny. Inak je ale ten príbeh často dosť naivný a vzhľadom na enormnú dĺžku filmu aj prekvapujúco neucelený - dôležité postavy sa náhle z deja úplne vytratia (nie, neodišli na misiu do Afriky), aby sa niekde ku koncu na chvíľku zase ukázali ("Aha, tu sme!"). Mimochodom, prečo ten prihlúply názov "Jih proti Severu" a čo je zlé na skvelom a hlavne presnom "Odváto větrem"? "I can't go all my life waiting to catch you between husbands." ()
Klasika každým coulem protkána veškerými klasickými prvky, jaké šlo v té době použít, od orchestrální hudby po zahrnutí předehry či přestávky a konče naléhavými kamerovými záběry, které tak dokreslují ústřední motiv 'láska a válka'. Film, jenž je nesen na bedrech jedinečné Vivien Leigh a ze značné části Clarka Gablea, jehož Rhett Butler odpovídá způsobilému protihráči pro energickou Scarlett. Avšak ani tady to není dokonalé - pronášené repliky, a to bohužel v drtivé většině vyznívají velmi kostrbatě, někdy až k nepoužití. Naštěstí lesk a charisma a kouzlo herců dělají hotové divy, prakticky měli dar uhladit ty kolikrát nesmyslně poskládané věty. Vyzdvihla bych mimořádné účinkování Hattie McDaniel coby chůvy - z té ženské temperament a horkokrevnost doslova proudí skrze plátno, jakmile se objevuje na scéně. Totéž skládám velkolepým róbám a oblekům, které museli být obzvlášť nákladné, což se v podstatě vyplatilo a příběhu spíše nahrávají oproti některým již zmíněným nedostatkům. Scarlett:"Rhett, Rhett... Rhett, if you go, where shall I go? What shall I do?"" Rhett:"Frankly, my dear, I don't give a damn." ()
Klasika klasik! Nebylo daleko, aby film vyhrál všech pět nejcennějších oscarů. Vypíchnout musím především obzvlášť výtečnou Vivien Leigh coby Scarlett a skvělou černou služebnou. Téměř čtyřhodinová stopáž mi ani náhodou nevadila (i když jsem se toho trochu obával), protože jsem nezaznamenal jediné hluché místo, naopak stane se toho tolik, že řada scén musela být podstatně sestříhána, aby se to vůbec do těch čtyř hodin vešlo. Pro mě jasný plný počet, který nemohou snížit ani jasně viditelné kulisy a tradiční hudba starých filmů, kterou nemusím. ()
Wow! Pokud je za nejslavnější milostný příběh považován shakespearovský příběh o Romeovi a Julii, tak hned na druhém místě musí být toto dílo. Nevím, jak knižní předloha, ale filmové zpracování (i když téměř 4 hodinové (!) ) mě naprosto uchvátilo. Myslel jsem, že děj bude klasický zamilovaný příběh s happy endem, který nemá ničím překvapit, ale to jsem se hodně mýlil, protože u tohoto zcela jedinečného MEGA filmu se vůbec nedá předpovědět jeho konec, to byla pouhá mylná domněnka. Film má výborný scénář a mistrné herecké výkony hlavního páru. Smekám klobouk. Vivien Leigh podala jistě svůj životní výkon. Tento film je v současnosti nejstarším filmem, který jsem měl možnost vidět a musím říct, že i v 21. století má stále hodně co nabídnout a tento neuvěřitelný příběh o komplikovanosti lásky na pozadí americké občanské války si bude vždy držet neochvějnou pozici ve zlatém fondu světové kinematografie. Verdikt: 5* a 90 %. ()
Po technické stránce dokonalé, po té dějové je to ale místy vyloženě utrpení. Čtyři hodiny jsou na takový příběh opravdu strašlivě moc a během sledování jsem si musel udělat nejednu přestávku. A to celkovému dojmu bohužel nepřidalo. Jinak je to ale opravdu působivé - nestárnoucí barvy a hudba či dobré herecké výkony potěší každého filmového fanouška. Přesto je to ale jedna z klasik, ke kterým se vracet jen tak nebudu. ()
V titulcích filmu uvedeno: režie (pouze) Victor Fleming. ()
Jih proti Severu pro mě byly čtyři hodiny kýče... Čtyři hodiny milostného trojúhelníku s melodramatičností jak ze španělské telenovely. A začalo to zostra. Hned jsem zjistil, že jsem na sebe uvalil velkou zátěž, když mi došlo, že protagonistka příběhu je afektovaná hysterka, povýšená panička, která činí hloupá rozhodnutí, páč vlastně neví, co chce. Uznávám, že v průběhu se postava Scarlett (Vivien Leigh) stává soběstačnější, ale ani později jsem si k postavě nenašel cestu. Obecně mi přišlo, že se scénář spíše plácá v té fádní romantické lince nesympatických postav, než aby sofistikovaně vykrystalizoval nejrůznější motivy a hloubky. Možná jsem byl ale natolik znuděn a otráven jedněmi liniemi příběhu, že jsem byl slepý k druhým liniím. Děj filmu na mě však narativně zcela nefungoval. Kdyby bylo více pozornosti investováno do buildupů, klíčové scény by fungovaly lépe. Nejde však jen o rezervy ve vyprávění, nýbrž i o to, že zobrazované dění působí někdy velmi uměle/nevěrohodně: viz. Když se Scarlettin poblázněný otec najednou rozhodne pronásledovat kočár, načež herec/kaskadér velmi šikovně spadne z koně - střih - A záběr na náhrobek. Ta postava prý zemřela, což jsem ale filmu (z důvodu toho, jak je to vyobrazeno) vůbec nevěřil. Klasicky se tu vyskytuje prvek neopodstatněné lásky, čehož nejsem fanoušek - jednak ta chemie mezi postavami nebývá dostatečně živoucí, sladěná a strhující na to, aby pro mě vztah mezi postavami fungoval, aniž by tomu bylo dáno racionální opodstatnění a jednak se mi daří "lépe naskočit", když chápu proč sobě postavy propadly, případně proč jsou ve vztahu, co jeden pro druhého znamená... Jelikož Ashley nemá charisma a není ani krasavcem, tak nelze ničím zdůvodnit Scarlettino zaujetí. Rhett (Clark Gable) pak svým úsměvem připomíná sňatkového podvodníka, který si naopak usmyslí, že se jednou on stane tou loutkou Scarlettiny tužby. Tedy motivy, chování a osobnost tří hlavních postav mi činí tento film obtížně snesitelným. Milostné trio je doplněno o řadu nevýrazných vedlejších postav a několik málo polodementních černochů, kteří se na tomto zromantizovaném jihu mají vlastně docela pěkně. Celá tahle červená knihovna je zasazena do historických událostí, které však prezentuje značně zaujatě. Unie zde prakticky zastupuje záporný živel, který ničí ten rajský jih, jenž je zemí gentlemanů. V roce 1939 si Amerika ještě mnoho nalhávala. POZITIVA: Filmu nelze upřít krásnou výpravu a kostýmy, které filmu vtisky jistou velkolepost a románovou noblesu, ale po 4 hodiny se tímto opravdu kochat nelze. Film musí fungovat na vícero úrovních a na jednadvacetiletého hocha v roce 2020 vůbec nefungoval. ()
Ja som to vedel!!! Takýto úžasný film som už dlho nevidel, a to po všetkých stránkach: Clark Gable je eso herec, nádherná Vivien a Olivia..., krásne lokácie (či už exteriéry, alebo interiéry), skvelé dialógy, úžasná hudba, bohatý rozpočet, a Technicolor mi blýskal do očí... Nie nadarmo má film prívlastok "najslávnejší americký film všetkých čias". Teraz viem, prečo... Už sa teším na opätovné zhliadnutia. Určite spomeniem jednu scénu, kde naštvaný Clark vykopne dvere aj so zámkom, naleje si whisky a hodí pohárik do neviem koľko milionóvého obrazu :) Vlastním 3 hod. a 45 minútovú verziu s českým dabingom, kde C. Gablea dabuje Pavel Soukup. Film ma tak vtiahol do deja, že ako keby som medzi tými postavami bol :) Strieľam 5 hviezdičiek!!! ()
Více než zbytečné tlačení na romantiku mi vadila postava Scarlett. Není tomu tak z pohledu její povahy, i když... Butlerovou vytrvalostí bych sice v tomto případě rozhodně netrpěl, přesto mám pro ni pochopení, některé holt mrchy vyloženě přitahují, což platí u obou pohlaví, navíc on sám měl také své. Jenže Rhett se v průběhu děje několikrát změní, okolnosti na něj mají vliv, tohle se o Scarlett říct nedá a to tu nemá zrovna málo scén, po nichž bych zásadnější změnu čekal, jenže ty přichází pouze na krátkou chvíli, v povahových záblescích. Jejich vztah tak postupně ztrácí na zajímavosti, především v době, kdy se skutečně dají dohromady a do popředí se více dere fantastický vizuál. Velkolepost filmu nezestárla, což je vidět hned v úvodní části, ovšem nejsilnější momenty jsou ty válečné, například hořící Atlanta, nebo pohled na stovky zraněných. Jenže tohle všechno má být pouhým pozadím osudového vztahu, který naštěstí ještě dokáže zaujmout a to ve finálním prozření. Jeho kladem jsou též herci, Vivien Leigh a Clarku Gableovi jsem to skutečně věřil, obzvlášť Gable dokáže každé za svých scén přidat na zajímavosti a samozřejmě charismatu. 65% ()
Legendární drama, kterému bezmála sedmdesát let od jeho vzniku neubralo nic na jeho síle. A může za to ústřední duo; Leigh, která se své role (velmi krásné) manipulativní mrchy zhostila s chutí a Gable, který mě dostal od okamžiku, kdy se na scéně objevil poprvé. Ano, občas je to kýč, ale moc hezký kýč, který si rád dám znova. Dokonce ani vražedná délka snimku na kvalitě nic neubírá. A závěrečná scéna je jedním z nejklasičtějších momentů kinematografie vůbec. ()
Má nejoblíbenější kniha. Navíc je to snad jediné zfilmování knihy, kterému nelze nic vytknout, nezkresluje atmosféru ani děj (byť mnohé vynechává) a obsazení velmi dobře naplňuje čtenářovy představy. I bez znalosti předlohy film skvěle funguje a na to, že vzikl koncem 30. let, stalé má divákovi co nabídnout a ani po technické stránce nebudí rozpaky. Samozřejmě, pokud vám nevadí romantika a patetické obrazy, které si v současnosti může dovolit jen Peter Jackson. ()
Napotřetí dokoukáno. Ačkoliv mi někdy přišlo až jako telenovela, i přesto oceňuji některé dialogy a scény jako velice realistické a i na dnešní dobu, kdy je vzniká jeden sladký romanťák stejný jako druhý, jako převratný a nadčasový. Velice naturalistické a linie vztahů velice pěkné a věrohodně zachycená. 7,5/10 ()
Pokud bych měl hodnotit čistě z hlediska kinematografické, tak jde o něco neuvěřitelného, něco, co snad ani v roce 1939 vzniknout nemohlo. Film má sice 4 hodiny, ale necítil jsem v něm hluchá místa a přišlo mi to jako velmi adekvátní čas k vykreslení postavy Scarlett a jejího problematického přistupování k milostným vztahům. Je to opravdový megafilm se vším všudy. ALE. Jeho romantické zobrazení Konfederace a otroků, kteří jsou tak spokojení, že zůstávají svých „pánů“ i po zisku svobody, mi jde silně proti srsti. Nesmíme zapomínat, že válka Jihu proti Severu byla hlavně válka o otroctví a Jižané byli ti, kdo chtěli nadále přisuzovat lidem nulovou hodnotu jen pro barvu jejich kůže. Jih nikdy nebyl tak romantický, jak je vykresleno ve filmu. Není to otevřeně rasistický film jako ten Griffithův odpad, ale právě rasismus skrze stereotypizování, omlouvání a obdiv k odsouzeníhodným záležitostem, je daleko nebezpečnější. ()
Reklama