Obsahy(1)
Zima 1943. Každodennost na zemědělských usedlostech na svazích Monte Solo nedaleko Boloně je určována nejen těžkou a úmornou prací, nedostatkem potravin, ale i opakovanými „návštěvami“ německých vojáků, kteří venkovanům berou i to málo, co jim zbývá. Pro osmiletou Martinu není ale nic významnějšího než očekávání nového života – když jí před časem zemřel bratříček, přestala mluvit a nyní s mlčenlivou nadějí vzhlíží k narození nového sourozence. Během devíti měsíců matčina těhotenství se ale svět stále více mění – agresivita německých vojáků stoupá, v lesích se začínají organizovat partyzánské oddíly. A právě v den, kdy se Martina dočká bratříčka, napětí exploduje: jednotky SS pozabíjejí více než sedm set žen, dětí a starých lidí. Tento absurdní a krvavý zločin vejde do dějin jako „marzabottský masakr“. Režisér Giorgio Diritti rekonstruuje tyto události s citem pro přirozený koloběh života a hodnoty venkovanů, aby tím ještě účinněji zdůraznil nesmyslnost a „nepatřičnost“ války. (MFF Karlovy Vary)
(více)Recenze (10)
Smutný film...bohužel je tento filmově vhodný snímek natočen unyle, místy až nudně. Postavy nejsou nějak proklesleny, i když ve finále jsem se přeci jen přisthl, že chvilkama jsem napětím nedýchal. To však byly velmi vzácné chvilky. A je to škoda, pěkné prostředí, vděčné téma, chyběla tomu prostě jen šťáva. ()
Nudně, nezajímavě a "jakožeumělecky" zrežírovaný film, který sází vše pouze na jednu kartu a to na závažnost tématu, o kterém vypovídá. Výsledek podle toho taky vypadá. Postavy jsou prakticky nevykresleny, jsou to jen panáci s nasazenými ustaranými tvářemi a právě záběry na vystrašené a bezmocné tváře dětí, matek a starců je jediný režisérův prostředek k vyvolávání emocí. Jsou to však emoce navýsost umělé, velice laciné a k divákovi podlé. Takové filmy ze mě dělají cynika. ()
Nejdříve jsem se do filmu nedokázal dostat. Italové představili italskou vesnickou idilku před válkou a během války a celou dobu tak nějak fungovali na hranici s pravidly tehdejší doby...a prakticky se nic zásadního nedělo. Jenže pak nastoupí peklo a já ve druhé půli nedokázal odprostit oči od televize. A vlastně jsem pochopil, proč tvůrci celou dobu vykreslovali takovou atmosféru. Druhá půle filmu totiž pro mě byla takový šok, že jsem nad tím musel přemýšlet ještě několik minut po konci filmu. ()
Prvú polovicu filmu vidíme očami mladého dievčatka a vidíme to, čo v roku 1943 neďaleko od Boloni „máme vidieť". Druhá polovica je už o boji, respektíve o tom, ako ľudia sa snažia zachrániť vlastný život a život svojich priateľov pred nacistami/fašistami. Posledných 30 minút je dosť silná káva a pozeral som na to s krvácajúcim srdcom. Osobné hodnotenie: 80% (****) ()
Většinu filmu, hlavně zpočátku není vlastně ani moc poznat, že se příběh odehrává za války. Filmaři se spíše soutředí na vykreslení amtosféry oné italské vesničky a v podstatě i děj se podřizuje "pouhému" sledování běžných životů italských vesničanů a ono je to vlastně moc dobře, protože právě díky tomu závěrečná část vynikne na krutosti a působí až neskutečně reálně. ()
Galerie (13)
Photo © Mikado Film
![Člověk, který přijde - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/000/230/230630_036b18.jpg)
Reklama