Režie:
Sebastian GroblerKamera:
Martin LangerHudba:
Ingo Ludwig FrenzelHrají:
Daniel Brühl, Burghart Klaußner, Thomas Thieme, Adrian Moore, Justus von Dohnányi, Jürgen Tonkel, Milan Peschel, Axel Prahl, Henriette Confurius (více)Obsahy(1)
Mladý učitel Konrad Koch (Daniel Brühl) má roku 1874 nastoupit na klasickém anglickém gymnáziu coby učitel angličtiny. Aby vůbec žáky pro výuku cizího jazyka nadchl, uchýlí se k poněkud neortodoxní metodě a rozhodne se žáky seznámit s podivným anglickým sportem – fotbalem. Netrvá dlouho a dostává se kvůli tomu do potíží, kvůli nimž dostane ze zkostnatělé školy výpověď. V tu chvíli se však iniciativy ujmou žáci.
Film vypráví dramatickým a humorným způsobem neuvěřitelný příběh, jak se díky jednomu sebejistému idealistovi dostal do Německa fotbal. Natočeno podle skutečných událostí.
(Fary)
Videa (1)
Recenze (62)
Fotbal mám hrozně rád a docela rád bych chtěl vidět příběh o tom, jak se tenhle sport dostal do naší země. Momentálně si musím vystačit s příběhem z Německa. Když jsem to totiž viděl v tomhle filmu, jak to dopadlo v Německu, tak jsem si uvědomil, že je to vlastně docela dobrý příběh. Německá kinematografie dřív byla neprávem dost kritizována a já musím uznat, že poslední dobou, co film, to překvapení. S tím příběhem jsem se okamžitě sžil a absolutně jsem pochopil ty kluky, co si fotbal zamilovali. Sám bych s míčem dělal blbosti od rána do večera, když bych mohl. No a když jsem mohl, tak jsem si toho času tak nevážil. Každopádně super film. Pokud člověk má rád fotbal, je to naprosto jasná záležitost, která se musí vidět. Já když jsem na tenhle film narazil, tak jsem neváhal a hned jsem na něj šel. ()
I v Německu kdysi byla doba, kdy tam o fotbalu neměl nikdo ani ánung. A tenhle film zobrazuje právě situaci, kdy vůbec poprvé v Německu někdo kopl do míče. Jak k tomu přistupovali Němci? Klasicky: odmítání, nedůvěra, strach z porušení tuhé disciplíny, obavy z anarchie. Jenomže už je to chytlo a zárodek vzpoury se udržel. ___ Sympaticky milý film, který neohromí, ale zahřeje. ()
Já nevidím důvod proč nedat plnou hvězdičkovou palbu, protože film byl udělán tak krásně že jen ze záběrů bez absolutní pomoci dialogů bylo zřejmé o čem fotbal je, resp. měl by být. Realita je taková že hráči podvádí, simulují a vyhrávají na základě těchto prostředků a fanoušci jsou radostí bez sebe, když jejich tým porazí ten druhý nikoli sportovní cestou, ale podvodem a to vše vede banda zkorumpovanejch estebáků. Nic, radši se vrátím k tomuto filmu, protože ten ukázal fotbal v té nejkrásnější podobě a stejně tak i vlastnosti člověka. Daniel Brühl je mně film od filmu sympatičtější a jeho herecký výkony prakticky není možné kritizovat, jen chválit. ()
Téma "učitel-vyvrhel" a jeho neortodoxní metody mě vždycky dovedou nalákat. Je pravdou, že Der Ganz grosse Traum je vysoce příjemný a pohodový film, ale bohužel nenabízí nic než pár zasmání a možná i to pohlazení po dušičce. "Velký sen" je tak trochu "Škola rocku" bez rocku, v Německu a v době, kdy Němci ještě neznali význam slova fotbal. Celé se to zavrhování "barbarského" sportu sledovalo zvláštně, kdo by byl řekl, že v Německu v takové době ještě neznali - v Anglii již velice oblíbený - sport. Mimo pár vtipných situací a sílu přátelství si film dělá srandu z německé nadutosti, což mi imponovalo. Daniel Brühl potvrdil, že je sympaták a atmosféru to mělo opravdu milou. Konec byl ale příliš natahovaný (vyhodí ho? jednou zase, že jo, pak zase, že ne..) a mrzelo mě, že co se vztahů mezi žáky a učitelem týče, nešel příběh tolik do hloubky a v závěru nudil. Škoda. Každopádně to nemění nic na tom, že to byla pohodová podívaná. ()
Ono to vlastně není o fotbale a jestli jo, tak tak ho začnu mít ráda také. Film, který je o obecně platném pro každého. Prostředí zkostnatělé školy je využíváno často a vždycky mne osloví. Jako Společnost mrtvých básníků. A díky za poselství takových filmů...svoboda, láska, pravda - koho mi to připomíná... ()
Galerie (21)
Zajímavosti (3)
- Natáčanie filmu prebiehalo na viacerých miestach v Nemecku, predovšetkým v mestách Berlín, Hamburg, Brémy a niekoľko scén bolo natočených aj v spolkovej republike Dolné Sasko. Celkovo trvalo od 13. júla do 7. septembra 2010. (MikaelSVK)
- Tento film je již třetím, kde se setkává Daniel Brühl a Burghart Klaußner. Zatímco ve filmu Good Bye Lenin! (2003) hraje Burghart Danielovi otce, o němž jeho matka tvrdí, že utekl z NDR do Západního Německa, ve filmu Die Fetten Jahren sind vorbei Daniel spolu s dalšími dvěma aktivisty unese postavu Burgharta jakožto podnikatele a představitele konzumního života. (jirka.jindra11)
Reklama