Režie:
Zdeněk JiráskýScénář:
Zdeněk JiráskýKamera:
Vladimír SmutnýHudba:
Martin PřikrylHrají:
Vladimír Javorský, Malgorzata Pikus, Marika Šoposká, Josef Láska, Aneta Krejčíková, Kateřina Jandáčková, Jiří Maryško, Vladimír Polívka, Thi Minh Nguyen (více)Obsahy(1)
Příběh vypráví o těžké zkoušce rodiny, žijící v drsném průmyslovém kraji. Dcera Agáta touží po šťastném životě daleko od domova, ale nedokáže své touhy realizovat, syn Honza věří v sílu lásky bez ohledu na okolnosti, za jakých se zrodila. Matka Kamila hledí s jistotou do budoucna a ve své naivitě si nehodlá připustit bídu dnešního dne. Jediný Jarda, otec rodiny, ví, že svět ani sebe nezmění. Vědom si svého slabošství, nepokouší se o nic. Chorobná závislost na výherních automatech jej přivádí, stejně jako jeho nejbližší, do neřešitelné životní situace… Nevyhnutelná krutost, s jakou se příběhy všech postav prolínají, připomíná v mnohém britská sociální dramata devadesátých let, včetně černého humoru, který jednotlivé situace jaksi bezostyšně doprovází. (Česká televize)
(více)Recenze (405)
Na tomhle filmu se nedá najít nic pozitivního. Źádná cesta ven z morálního bahna. Jen plané sliby o Amazonce, v tomto případě s prstem po mapě. V. Javorský se tady ukázal jako vyzrálý herec. On byl tou hlavní postavou, která řídí osudy druhých nejen na železniční dráze. Jeho láska k automatům byla jako vlna tsunami. Skupinka mladých kamarádů nežila na férovku, větší pseudokamarádstvî snad ani neexistují. Postava Vendy byla důkazem, jak se dá vesele těžit z lidského neštéstí. Byla to hyena. ()
Kdesi v šedivém a špinavém koutu severozápadních Čech, v temném stínu všudypřítomného industriálního monumentu, za klapavých zvuků vlakových souprav, v mrazivém vánku unášejícím sněhové vločky se odehrává depresivní sociální drama rodiny i jejího okolí v prostředí, které uvízlo kdesi na půli cesty směřující od temného komunismu, v bahně nejhorších nástrah kapitalismu. Příběh lidí, pro které jsou životním zpestřením dávky alkoholu v místní špinavé putyce, každostředeční striptýz "tanečnice" Zuzany a nácvik spartakiádního čísla místních Poupat... Jarda postupně utápí svůj majetek i rodinné zázemí ve výherních automatech, jeho syn se snaží nevšedními prostředky najít životní a čistou lásku, dcera se vyrovnává s nechtěným těhotenstvím i nenávistí k prostředí, kterém žije a matka Agáta tomu všemu zoufale a bezradně přihlíží... Zdeněk Jiráský natočil skromné a nenápadné drama, které drží obrovský trumf v atmosféře filmu, která je na poměry českého filmu nebývale depresivní a to je dobře. Přesto je občas cítit nenápadná a nerušivá štiplavá komičnost situací, ale především až strašidelná realističnost a věrohodnost příběhu. Scénář je možná v určitých aspektech trochu překombinovaný, v jiných jemně nedotažený, přesto Poupata považuji za nejpovedenější české drama posledních let s výbornou kamerou, hudbou i přesně a skvěle obsazenými Vladimírem Javorským i polskou herečkou Malgorzatou Pikus. Příjemné, i když trochu depresivní, překvapení. ()
Absurdní a strašný - místo dokonce tak, že je to až k smíchu. Ale z českých dramat jednoznačně nejvýstižnější, co bylo za poslední roky natočeno. V málokterém českém filmu herci skutečně hrají svoje postavy a málokde jejich výkony působí tak věrohodně. Jen by možná mohly být Poupata o půl hodiny delší, aby měl divák čas třeba nahlédnout do minulosti postav a pochopit, proč se vlastně takhle ničí (režisérské zdůvodnění typu "všichni žijí na okraji světa v hnusný prdeli, a tak prostě jsou v prdeli" mi přišlo krapet nedostatečné). Jinak ovšem velmi nadpruměrně natočený a výtečně zahraný film. ()
Dost dobrý film o jednom sudetském městě. Mladý kluk nosí kytky striptérce, koupí si ji od pasáka, čímž ji hodlá vysvobodit, nastěhuje si ji do bytu, ona ho přeci jen začne mít ráda, čekáte happyend... . Pár Vietnamců to už nemůže v Česku vydržet, on ještě nakoupí petardy, aby si vydělali na letenku, plánují si život ve Vietnamu, čekáte happyend... . Chlapík hraje na automatech, vyhodí ho z práce, čtyři dny není doma, pak přijde na štědrý večer, čekáte happyend... . Ale v Sudetech se happyendy moc často nekonají. ()
Poupata jsou slepou ulicí český kinematografie. Film o tom, že je všechno v hajzlu a vy se nemusíte ani moc snažit, aby to bylo v hajzlu ještě víc. Totálně uměle živená deprese, od začátku do konce se nic nikam neposune, nevyvine, nezmění. Tou největší depkou je ve finále zjištění, že tohle má bejt českej top za rok 2011... Hvězdu navíc u mě přidává Javorský, jinak je to celý nesmysl... ()
Kompromis. ()
Hluboká deprese, život na hraně na bezvýchodném okraji společnosti nepřinese nic jiného než zklamání a tak i Vánoce jsou jen dalším trápením. Atmosféru má tedy film dobrou, horší je to s dějem, který nijak nešokuje a ani neoslovuje. Nicméně je to velice příjemná změna oproti většině české filmové produkce, která se zaměřuje na trapné komedie o bohatých pražáčcích. ()
Prázdný film, který vyčuraně těží z toho, že je sociálním dramatem...K cizímu průseru přeci musíte mít úctu! Ani jeden originální motiv, i to "vykoupení" lehké holky zamilovaným klukem ze spárů machistického pasáka připomínalo klišé pohádkový námět. Těhotná holka, jíž jaksi nečeká svatba ani na rychlo, otec, co prohrává tisíce na automatech, matka, která se snaží udržet svět jakž takž pohromadě a páreček přistěhovalců. Zkrátka nic nového. Klasický recept na sociální drama a v tomhle případě ničím nekořeněný. Jo v pohraničí je holt šedo, co se s tím dá dělat? No rozhodně ne o tom točit nemastná neslaná dramata, kde všichni spíš působí jako nepovedené karikatury než plnohodnotné a žijící osoby. ()
Depresivní film, ale docela zajímavý , přesto nechápu proč aspoň konec nemohl být happyend, když je to jen film. Body dávám anetě krejčíkové za velice dobře ztvárněnou roli lehké děvy ( a nemyslím tím jen že šla úplně donaha ) ()
je to prehnany, az na toho fotra co hraje bedny, ten celkem sedi ()
Silně depresivní záležitost s výborným výkonem Vladimíra Javorského, úžasný genius loci dotvářejí ve filmu vlaky, které odváží a přiváží problémy všech účastníků, kteří žijí ve svých nicotných životech plných šedých dnů deprese a srabu. Celý film je opravdu mrazivě chladný a syrový, rozhodně si ho nepouštějte na začínající depku. ()
Skvěle vystižená depresivní atmosféra postaviček na periférii místem i duší. 85% ()
Niekedy je najlepšie len tak zapať TV, náhodou chytiť začiatok úplne neznámeho filmu a len sa pozerať. Veľké prekvapenie na 4 a 1/2 *. ()
Na (současné) české poměry dobrý film. Jen je třeba se připravit na notnou dávku deprese, kdy se budete celých 90 minut obávat, co se zase stane, a doufat, že do té rodiny konečně přijde nějaký sociální pracovník a všechno se v trochu lepší obrátí. Namísto toho však sledujeme jednotlivé postavy, které se navzdory propletenosti svých osudů zarytě snaží své problémy vyřešit samy - a většinou to s nimi jde z bláta do louže. Závěr kvalitním způsobem navazuje na začátek a kruh sociálně slabého, bezvýchodného neštěstí se uzavírá. ()
Poupata jsou bezútěšným, skličujícím příběhem stále hlubšího a hlubšího propadu sociálně slabé rodiny, navíc ještě rámovaném šedými kulisami průmyslových zón, hospod a nádraží. Hlavní postavy jen zabředávají do bezvýchodného marasmu falše, zmaru, závislostí a zpackaných vztahů. Paradoxně jediná činnost, jež nikomu neubližuje a vede k čemusi pozitivnímu (nácvik skupinové cvičební skladby Poupata), působí bláhově, naivně a smysl jí dává jen okolní beznaděj. Jako temný obraz doby budiž, ale osobně jsem doufal alespoň v krátký záblesk světla naděje na konci tunelu, doufal jsem v nějaké východisko, poselství, ovšem marně. Takový film by ho měl mít, jinak má smysl pouze jako odstrašující příklad - třeba pro dospívající mládež - či jako exhibice řemeslné profesionality. Přes výbornou kameru a dobré herecké výkony v čele s vynikajícím Vladimírem Javorským dávám jen silné tři hvězdy. ()
Český národ je v depresi, která má kořeny už v historii, protože historicky jsme se my Češi vlastně nikdy nikomu nepostavili, každý si nás jednoduše podmanil, přivlastnil a vydrancoval (není např. EU) . Jediné na co jsme se zmohli bylo brblání a stěžování si (nejlépe u škopku piva) , jak nám Pán špatně vládne. Na tom by v podstatě nebylo až tak nic špatného, pokud bychom v rámci filosofie "nebojování" tohle přijali a smířili se s tím. Toho však nejsme schopni a tak se utápíme v čím dál větší depresi a ukájíme se tím, jak je i těm ostatním nyní nedobře. A na tohle hrají Poupata. Nekonečná deprese, šeď a ani náznak optimismu a naděje. Vzhledem k tomu, že mám svůj vlastní světonázor, který se s tímto neslučuje, Poupata rozhodně nezařadím mezi své oblíbené snímky, byť jim neupírám filmařské kvality. ()
bože proč! debilní dialogy propletený skrz nálož všech možnejch problémů, na který si vzpomenete, a který v tý plytkosti a povrchnosti, v jaký jsou představený, vyznívaj spíš směšně a hlavně trapně. naprosto nerozumim komentářům o realističnosti. marnej scénář, marná režie. ()
Síce vo mne nevyvolal žiadnu emóciu ani si z neho nemám, čo veľmi vziať, ale na sobotňajšie relaxačné popoludnie vyhovoval a vôbec nevadil ()
Na české poměry rozhodně neobvyklé. Vlastně ryze české. Bez vyznění, bez názoru, vyprázdněné. Přesto nejde upřít snahu odlišit se a nebýt dalším českým "filmem". Potěšil mě výběr závěrečné skladby v podání Archive! ()
Zoufale depresivní film o nezajímavých lidech, kteří nedokážou řešit ani ty nejmenší problémy svých životů. Jestli takhle někdo opravu žije, potěš koště. ()
Reklama