Režie:
Chan-wook ParkScénář:
Wentworth MillerKamera:
Jung-hoon JungHudba:
Clint MansellHrají:
Mia Wasikowska, Matthew Goode, Nicole Kidman, Jacki Weaver, Dermot Mulroney, Alden Ehrenreich, Lucas Till, Ralph Brown, Judith Godrèche, Phyllis Somerville (více)VOD (4)
Obsahy(2)
Po tragické smrti otce v den jejích osmnáctých narozenin se India Stoker (Wasikowska) seznamuje s Charliem (Goode), jejím charismatickým strýcem, o jehož existenci až dosud neměla ponětí. Když se Charlie nastěhuje k Indii a její labilní matce (Kidman), obě jsou okouzleny jeho šarmem a klidem. Brzy je ale jasné, že Charlieův příjezd nebyl náhodný, a že jeho šokující tajemství z minulosti můžou zásadně ovlivnit Indiinu budoucnost... nebo ji úplně zničit. (oficiální text distributora)
(více)Videa (18)
Recenze (569)
Stoker má sice vcelku jednoduchý příběh, ale jako takový je dokonale vypilovaný, plný krásných detailů a především má něco, co dnešním průhledným báchorkám, které v kinech lámou rekordy, chybí - tajemství! Mia Wasikowska a Mathew Goode podávají ďábelské výkony a jeden druhého dokonale doplňují a i paní Kidmanová tu hraje víc než dobře, klobouk dolů. Filmový génius Park Chan-wook pak sází jednu dokonalou scénu za druhou - počínaje úvodními titulky a konče až samotným závěrem - opravdu, z režijního hlediska je každá minuta filmu skvostná a já po celou dobu sledování blahem kroutil prsty. Tolik vizuálních nápadů, ozvláštnění a skvěle fungujících symbolů se na ploše jednoho filmu jen tak nevidí...celkově mě ona práce se symboly - jak narativními, tak i vizuálními - nadchla. A Mansellova hudba je taktéž boží...o Stokerovi nemohu mluvit jinak než v superlativech, uvidíme, co přinese druhá polovina roku, ale prozatím to vidím na film roku 2013 (žádný nadcházející blockbuster mi nemůže poskytnout tolik potěšení, uvidíme, co přinesou nové filmy Refna, Gondryho, von Triera a Cuaróna...) P.S.: Hitchcock by měl radost... ()
Park Chan-wook je synonymum pro efektní, ale vyprázdněný manýrismus. Při pohledu na vystřižené scény mi bylo jasné, že celek musel velmi bojovat o to, aby to bylo stravitelnější i poněkud jinou cestou, než jsou jen přepálené nápady ve stylu rozpohybovaných manga panelů. Ale pokud vás zaujme Emo Wasikowska nebo si potřebujete odškrtnout Nicole Kidman v kolonce ona a módní režiséři (a potřebujete více, než ona a Lars von Trier), směle do toho. Pokud hledáte inspiraci pro večerní masturbaci, kupodivu i tudy cesta vést může, ovšem jen v případě, jestliže máte rádi kožené opasky. Ze srdce mi promluvil verbal. ()
V mnoha jiných případech by se dalo něco podobného hodnotit jen jako průměr s pozlátkem, ale tady to prostě nejde. Ona je zde zdánlivá jednoduchost scénáře zcela záměrně zvolená, aby vytvořila prostor pro divákovo spásání senzačně precizního vizuálu v kombinaci s uhrančivými hereckými výkony hlavní herecké trojice. Sexuální napětí je v některých scénách tak hutné, že když s odstupem píši tento komentář, musím si jít Stokery pustit ještě jednou a osolit to Parkovi plným kotlem. Komu to nesedne, pochopím....90% ()
O čem skutečně sní americké teenagerky… Park útočí na americkou kinematografii jejími vlastními zbraněmi. Do rámu pro rodinné melodrama, jehož ideologii (rodina nadevše, děti jako šance na nápravu) se krutě vysmívá, vsadil film žánrově neuchopitelný, formálně vyprecizovaný a skrz naskrz úchylný. Počínaje flashforwardem, který film otevírá (a naznačuje dominující, pod povrch pronikající vyprávěcí perspektivu), jsme různými vyprávěcími prostředky mateni a naváděni nesprávnými směry. Důležité informace se dovídáme dříve či později než postavy, žánrových konvencí je užíváno v neočekávaných kontextech, mezi padouchy a hrdiny bychom s klidem mohli položit rovnítko. Nahodile působící detaily (chodidla, pavouk) postupně, za častého využití grafické návaznosti záběrů, zapadnou do promyšlené struktury a stanou se z nich významné motivy, sloužící zjevným i podpovrchovým tematickým rovinám příběhu. Občas nechutné detaily (propíchávání puchýře) zároveň naznačují, jakým způsobem vnímá realitu Indie, což je zřejmě nejnázorněji demonstrováno jejím školním malováním vnitřního motivu vázy (namísto toho, aby malovala samotnou vázu nebo květiny v ní umístěné). ___ Park dobře ví, jak jsou v Hollywoodu vystavěné určité typy scén, pročež tato schémata ironicky staví do popředí (rytmizace scény za užití metronomu, který je přítomný v diegetickém prostoru filmu), nebo je obchází (nerespektování pravidla osy během troj-dialogu, diskontinuitní řazení záběrů během celého filmu). Skrze ironickou mřížku můžeme vnímat také hlavní hrdinku, která má podobně morbidní zájmy jako mnohé její vrstevnice, akorát u ní nejde pouze o pózu. ___ Celý film je po vzoru Shadow of a Doubt vystavěn jako napínavý – ovšem silně nejednoznačný, pokud jde o morální kategorie – duel mezi dvojicí protivníků, kteří se doplňují i ničí a jejichž síly jsou jenom zdánlivě nevyrovnané. Paralelismus z velké části organizuje vyprávění. Stará se o některé z nejpůsobivějších scén filmu (orgasmický duet na piano), motivuje změny hlediska v rámci jednoho dlouhého záběru (ať pomocí změny směru pohybu, nebo klasičtějším přeostřením) a upozorňuje nás na dějově významné okamžiky (k většině zásadních odhalení dojde na schodech, jimž na začátku „vládne“ Charlie a na konci Indie). Vrcholnými momenty snímku jsou dvě precizně vygradované a dost šokující střihové scény, z nichž ta první staví na stejnou úroveň sex a smrt a ta druhá unikátním způsobem zplošťuje tři časové roviny v jednu. ___ Z psychoanalytického hlediska jde o nesmírně hutný film, ačkoliv se občas uchyluje k naivní doslovnosti a s některými symboly pracuje mnohem okatěji než třeba Hitchcock, který se kvůli cenzuře musel více krotit (prošlo by mu snad leda Charlieho hodnocení vína, doprovázené významnými pohledy na Indie). Matka je v společných záběrech Indie a Charlieho nadbytečným a rušivým prvkem, což částečně odpovídá významu role Nicole Kidman, která navzdory svému hvězdnému statusu ve filmu víceméně jen statuje (čili jde o porušení očekávání spojených se star systémem) a na zajímavosti získává teprve při symptomatickém čtení (repríza „primal scene“, která Indie vybudí k vlastní sexuální aktivitě). ___ Stokerovi představují v kontextu americké produkce osvěživě cynický film, jehož semknutost na úrovni nižších i vyšších vyprávěcích jednotek je radost zas a znovu analyzovat (protože jedním a dvěma zhlédnutími jej rozhodně „nevyčerpáte“), třebaže občas budete muset přimhouřit oči nad naivitou jeho scénáře. 90% Zajímavé komentáře: Traffic, mm13, maddy () (méně) (více)
Park si svoj talent doma nezabudol a naservíroval nám asi najznepokujujúcejší film roka. Ak máte chuť si pripomenúť Funny Games, len v atmosferickejšej, hutnejšej a režisérsky pracnejšej verzii, tak myslím, že tento film by bol dobrou voľbou. V závere som mal zimomriavky všade, ale keby sa tvrocovia prichýlili k trošku krvavejšiemu, gore vyvrcholenie, myslím, že by to bola taká čerešnička na torte. Premyslené flash-backy a viaceré menšie zvraty uprostred filmu dej trošku osviežili, ale aj tak sa miestami trošku vlečie. Herci sa však so svojimi psycho charaktermi postáv vysporiadali nad očakávania a práca kamery v spolupráci s hudbou prispeli ku štvrtej hviezdičke. 80%. ()
Galerie (76)
Zajímavosti (12)
- Wentworth Miller prohlásil, že si při psaní scénáře představoval v roli Charlese Stokera herce Matthew Goodea, který nakonec stejnou postavu i ztvárnil. (Zuzyzss)
- Scénář byl v roce 2010 zařazen na "černou listinu" nejlepších nerealizovaných scénářů. (Dr Lizal)
- V jedné scéně, kdy šerif (Ralph Brown) opouští dům, India (Mia Wasikowska) a Charlie (Matthew Goode) řeknou: "Goodbye sheriff," a vlasy Indie se během záběru změní z upravených na rozcuchané. (Mrs.Blue)
Reklama