Režie:
Je-gyu KangKamera:
Mo-gae LeeHudba:
Dong-joon LeeHrají:
Dong-gun Jang, Džó Odagiri, In-kwon Kim, Tae-kyeong Oh, Hee-won Kim, Si-hoo Kim, Jeong-wook Kwak, Ji-han Do, Ho-jin Cheon, Bingbing Fan, Seong-beom Kim (více)Obsahy(2)
Film je inspirován skutečnýmým příběhem. Jun Shik pracuje pro farmu Tatsuova dědečka v době, kdy byla Korea kolonizovaná Japonskem. Má sen zúčastnit se olympijských her v Tokiu jako maratónský běžec. Tatsuo má stejný záměr. Z obou sportovců se stanou rivalové. Náhle však vypukne válka a oba musí narukovat do armády. Tatsuo se stane vůdcem odporu v Junově jednotce a zosnuje spiknutí. To se ale nepodaří. Jun a Tatsuo jsou zajati Sověty. Utečou, ale brzy padnou do rukou Němců a jsou přinuceni se rozdělit. V roce 1944 se znovu setkávají na břehu Normandie. (Earl)
(více)Recenze (80)
Jihokorejský válečný epos se vším všudy. Na internetu jsem si našel, že se jedná o nejdražší jihokorejský film všech dob. Celkově film stál 24 milionů dolarů. A musím uznat, že to na tom je vidět. Je-Gyu-Kang mě již uchvátil svým předchozím válečným filmem Pouta války, a tak jsem Moji cestu prostě a jednoduše musel vidět také. Film je sice inspirován skutečným příběhem, ale soupeření dvou maratonců jak na trati, tak i ve válce je zde smyšlené. Ale vůbec mě to netrápilo. Dobová atmosféra je zachycena úžasně, kulisy se povedly na jedničku. Oba dva hlavní představitelé byli velmi sympatičtí a jejich výkony brilantní. Je neuvěřitelné, čím vším si musel projít opravdový Yang Kyoungjong, než se dostal zpátky domů. Největším filmovým lákadlem jsou bezesporu bitvy, které jsou zde opravdu šťavnaté a napumpovaný peněžní kapitál z nich číší v každém akčním momentu. V tomto ohledu se Moje cesta vyrovnává hollywoodským trhákům. Konec byl dojemný, na druhou stranu malinko přes čáru, ale hodil jsem to za hlavu. Očekával jsem daleko horší film, ale Moje cesta patří společně s Pouty války k tomu nejlepšímu, co jihokorejská kinematografie dokázala doposud stvořit. Za mě dávám 90 % ()
Tento film má pár dobrých věcí: Výpravu, efekty, vojenské scény (vylodění v Normandii se povedlo, přeci jen jsem Evropan, Asijské konflikty mě moc nelákají, WWII oproti tomu ano), herce. A to je asi tak všechno. Díky typickému evropskému "všichni jsou stejní" jsem se v některých hercích trochu ztrácel, celkově je to sestříhané trochu cik cak a na 140 minut to nemá. Jestli je příběh podle pravdy nebo ne, těžko říct, ale i tak to bylo autorky přitažené za vlasy. Nijak mě nechytil příběh rivality a přátelství obou hlavních postav, spíše to prostředí a dění okolo. Z Koreje/Japonska přes Rusko a Německo do Francie je to pěkná štreka, ale zanedlouho si z filmu nebudu nic pamatovat. Prostředí a dění bylo prostě zajímavější než příběh. Vypadalo to hezky, a to je asi tak vše. ()
Pan režisér si mě dostal na svoji stranu válečnou pecko Pouta války. Proto jsem se na My Way těšil jako malej kluk. A s klidným srdcem můžu říct, že i tento snímek je pecka. Nejsou to sice Pouta, ale pořád je to nadprůměrná válečná řežba. A i když je to korejský film, na mě působil poměrně hodně evropsky. Je to zřejmě prostředím, kde se z větší části odehrává v Rusku a následně ve Francii při vylodění Spojenců, ale také ze záčátku v Asii. Takto se divák dostává na různá bojiště a prožívá utrpení války s hlavními hrdiny, dvěma rivaly-kamárady. A to je velkým plusem celého filmu. Dokonálé válečné scény beru u Korejců už jako samozřejmost. Trošku sice zamrzelo celkové sestříhání filmu, které někdy až moc měnilo celkový příběh, a proto plně souhlasím s uživatelkou KevSpa. Suma sumárum, My Way je kvalitní válečný film, s dobrými válečnými scénami, kvalitním příběhem, ale Pouta jsou Pouta, a přes to nejede vlak. ()
Je-gyu Kang ukázal už v Poutách války, že mu tyhle rozsáhlá válečná dramata jdou pěkně od ruky. Film se stal jedním z mých nejoblíbenějších filmů z druhé světové války a od té doby jsem rád vyhledával korejskou tvorbu. Po čase jsem narazil právě na Mai Wei, který toho má s Pouty války mnohé společného. I když příběh působí hodně pohádkově, je založen dle skutečné události. Jen mě trošku zamrzelo, že jsem přetvoření vztahu z nepřátel na kamarády moc nevěřil. Přesto pro válečné fanoušky jedna z mála povinností z korejské tvorby. ()
The Brotherhood of War + Enemy At The Gates + Saving Private Ryan - Korean Mix. ()
Nutno uznat, že i Korejci umí natočit válečný film takovým způsobem, že se jeden nestačí divit. Tady se na scénách vážně nešetřilo, skvělá výprava, ale hlavně hodně drsná a působivá exkurze do světa (před)válečného a ukázka co vše se člověkem válka dokáže provést, to vše se zdařilou hudbou v zádech. Nějaký ten patos sice nechybí, ale to už tak v podobných snímcích bývá a u Korejců je to jaksi i tradice :-) 86% ()
Tenhle film, co hrajem vám/ napsal Jára Cimrman- a namlel do něj všechno, Ohnivými vozy počínaje, přes Gallipoli, Pouta války, Útěk ze Sibiře, Nepřítele před branami až po Zachraňte vojína Ryana a tenor A.Bocelliho. K dokonalosti chybí už jen to, aby se asijští kamarádi namotali k atentátu na Heydricha. Patetický kýč od scénáře až po realizaci (nechce se věřit, že některé záběry myslel režisér vážně, ale bohužel ano), u kterého se lze jen zvrhle bavit. ()
jak dobehnout z koreje az na omaha beach, splest vsechny valky a dulezite historicke momenty dohromady, aneb namichat kasicku / dortik jako pejsek a kocicka? prave takhle :-) inspirace nekdy nezna mezi. obsahem je hrozne moc klisovitych az kycovitych a nesmyslnych momentu, na druhou stranu vyvazenych paradnima, dech beroucima, sekvencema. ()
Korejec a Japonec v dětství přátelé, pak díky špatné souhře náhod nepřatelé, ale projdou japonskou, ruskou i německou armádou a stanou se opravdovými přáteli. Na základě skutečné události je to zajímavá životní pouť a osud obou. Film má reálně a dobře natočené bojové scény. Dva velcí běžci se bohužel společně konce války nedočkají. ()
Vo filme cítiť silnú režisérsku ruku pána Kanga. Podobne ako v Putách vojny, aj tu množstvo hrubosti, krutosti, násilia a vojnových „efektov“ tvoria doslova hradbu (kostru) pod ktorou ,ako tenký pramienok vody pod topiacim sa ľadovcom, sa šinie prúžik korejsky sentimentálneho a romantického príbehu dvoch chlapcov chlapov, ktorí si vyskúšali takmer všetko od ranného detstva v Kórei, ktorá bola v tých časoch pod gubernátorstvom Japonska, cez vojnu dokonca tri armády, (japonskú , sovietsku i nemeckú) až po olympijské hry v Tokiu (pamätám že vtedy excelovala Věra Čáslavská so zlatými medailami – kurnik a to mi bolo dvanásť). Ale späť k filmu. Tradične takmer europsky znejúci hudobný podmaz bol v jedenej časti (v pasáži filmu kde dvaja hlavní protagonasti putovali z ruského frontu do europy obsadenej Nemcami) silno poznamenaný úspešným soundtrackom Johna Murfhyho vo filme Sunshine. Ale toto na nich neprezraďte, nech sa nezačnú súdiť :) Filmu dávam 4 hviezdičky, za troška "za vlasy pritiahnutý scenár" sibírsku noc zavesený na lkane neprežije nikto tobôž nie dvakrát po sebe, no a púť od Permu až do Normandie .. kurnik, nech si z nás tí Azijci "nedělají šprťouchlata" !!! . Milovníkom vojnových filmov sa však film bude páčiť, a ja niekedy tiež mám vojnové filmy rád. ()
Když se ke slovu dostane válečná akce, tak jsou rákosníci opět v okruhu světové špičky, protože taková řežba se prostě jinde nevidí (s občasným překvapením Hollywoodu). Námět mě ale bohužel tolik neohromil a stopáž byla na takový příběh příliš nadsazená. Sice je to podle dost neuvěřitelné skutečné události, ale žádný zázrak to nebyl. 80% ()
Ze začátku to vypadalo velmi slibně, ale nakonec z toho vzešla válečná pohádka, s hlavním hrdinou, který 2. světovou válku procestoval letem světem s bajonetem, a nejednou utekl hrobníkovi z lopaty, což dost kazilo uvěřitelnost této postavy, za už tak neuvěřitelných okolností celého příběhu. Naopak jsem ale rád, že režisér vypustil veškeré nudné výplňové scénky a nešetřil s perfektní krvavou válečnou akcí, i když závěrečný doják byl podle mě zbytečný, ale naštěstí je to jen zlomek citových scén v celém filmu. Na závěr musím pochválit svižné tempo celého filmu, poutavý úvod, kameru, efekty a hlavně to odhodlání pustit se do něčeho takového. Vzhledem k tomu, že mám velký odpor k veškerým asijským snímkům, tak jsem byl docela mile překvapen. 70 %. ()
Válečné filmy moc nemusím, ale čas od času se na nějaký podívám. Tady byl hlavním důvodem Jang Dong Guk. Sice to není žánr, kterému holduji, a proto některé části pro mě nebyly moc záživné a zajímavé, ale zase na druhou stranu je to hodně drsný film, zároveň i dojemný a smutný, jak zobrazuje japonskou okupaci, II. světovou válku, životy lidí, jak tyto události člověka změní, ale i snahu zůstat naživu a dostat se zase domů. Rozhodovala jsem se mezi čtyřkou a pětkou, ale konec byl tak silný a působivý, že jsem musela dát pětku! ()
Bohužel se jedná o zcela standardní zápletku, která v závěru vyplivne to, že i nepřátelé mohou být přáteli a podobné splašky. Nicméně filmu nelze upřít autenticitu záběrů na bitevním poli, které by stálo za to zhlédnout i v kožené sedačce kinosálu. 64 % Celosvětový příjem k 21. 2. 2020: $16,653,488, což je 0,72 násobek rozpočtu ()
Slušnej sportovní film, příběh dvou maratónců, které dějiny prohnaly celou válečnou Evropou... Bezchybně zaznamenané bitvy druhé světové války, hlavně tankové... Občas je filmu těžké uvěřit některé osudy, ale zase je to prý podle skutečnosti, takže se to asi tak podobně opravdu stalo... Výprava je skvělá a technická složka filmu precizní... Místy se dost táhne, ale naštěstí to vždy zachrání právě zobrazení válečné vřavy... ()
Velmi dobře natočené 137min. dlouhé klišé se vší parádou ve víc než dobrém. 75% ()
Snímek skvěle ukazuje jak byla válka zvrácená a chaotická... ()
Mnou velmi dlouho očekávaný jihokorejský válečný film, který mě na první pohled zaujal svým neuvěřitelným příběhem založeným na pravdivé události, dopadl nad všechna má očekávání a mohu s klidem říci, že se jedná o jedno z největších překvapení, které jsem v poslední době viděl. Tvůrci se poměrně úspěšně snažili natočit tento film ve stylu amerických blockbusterů a vložili do něj, na mimo hollywoodské poměry, neuvěřitelný kapitál a nutno podotknout, že je to hned na první pohled vidět. Skvěle vybraní herci, velkolepé bitvy, skvěle zvládnutá grafika a animace, důvěryhodné kulisy a mnoho dalšího dává zapomenout i na poměrně nereálné a nelogické bojové scény ve stylu běž a nech se zastřelit, nicméně to samé se dá napsat o amerických válečných velkofilmech, tak proč by to mělo divákovi vadit zrovna u tohoto jihokorejského snímku. Za největší zbraň tohoto filmu považuji skvěle napsaný a zrežírovaný příběh, který ukazuje, jak válka může ze dvou přátel udělat nepřátele, ale vzápětí zase přátele. Dramatická část je skvěle zvládnuta, ale celkový dojem kazí některé přehnaně heroistické scény. Zkrátka se jedná o typický kasovní trhák, na kterém oceňuji, že necílí pouze na asijské publikum, a přestože má své mouchy, stejně musím tento film hodnotit jako nejlepší válečný film posledních několika let. Moje hodnocení 85% ()
Pouta války s obutými běžeckými topánky z Ohnivých vozů a trestaneckými válenkami z Útěku ze Sibiře...A tolik patosu, že ani oheň a sníh už nejsou opravdové...Přemíra osudovosti a absolutní nesoudnost...Jižní Korea už delší dobu filmařsky stagnuje...My Way je důkazem, že nejen na poli romantiky ... ()
Korejský film a ještě od režiséra Pouta války, to nemohlo ani dopadnout špatně. Ten příběh vás vezme za srdce, projít válku ve třech různých uniformách, přitom ani jedna není vaší rodné země, to je něco. Výborný příběh je navíc doplněný fantastickými bitvami, které se vyrovnali opravdu těm nejlepším válečným filmům. Ať už ten Sovětský útok nebo Den D, obojí je zpracování výborně. ()
Reklama