Režie:
Ari FolmanScénář:
Ari FolmanKamera:
Michał EnglertHudba:
Max RichterHrají:
Robin Wright, Paul Giamatti, Harvey Keitel, Danny Huston, Kodi Smit-McPhee, Frances Fisher, Don McManus, Sami Gayle, Jon Hamm, Michael Stahl-David (více)Obsahy(1)
Herečka Robin Wright hraje sebe samu: filmovou hvězdu za zenitem, které s přibývajícími vráskami ubývá rolí. Na stole leží možná poslední velká nabídka. Filmové studio chce naskenovat její tělo, pohyby i emoce, a koupit si tak virtuální herečku, která už nezestárne ani o den. Strach z konce kariéry, příslib věčného mládí ve světě filmu a štědrá finanční kompenzace nakonec Robin přimějí souhlasit. Po dvaceti letech se vydává jednat o prodloužení smlouvy na futurologický kongres. Ocitá se ve světě zcela transformovaném a fantazijním, v animované zóně, kde každý může být, kým chce. Vizuálně omračující zpracování povídky kultovního autora sci-fi Stanisława Lema (Solaris) je osobitou reflexí společnosti, která vzývá kult mládí a opájí se průmyslově vyráběnými iluzemi. Režisér Ari Folman (Valčík s Bašírem) originálním způsobem kombinuje herecké výkony (Harvey Keitel, Paul Giamatti) s animovanými pasážemi, přičemž zápletku ponechává otevřenou různým interpretacím. Navrch přidává divákům bonus: množství na první pohled skrytých detailů a hříček, které vyniknou až při opakovaném zhlédnutí filmu. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (184)
-2* tento film mě zajímal už delší dobu pro svůj námět a mé odkládání přerušila možnost ho vidět v televizi na ČT Art. Už se nedivím velmi rozporuplným hodnocením mých oblíbenců, protože tak nudně a nezáživně zpracovaný zajímavé téma jsem už dlouho neviděl. Navíc animovaná pasáž filmu svým stylem připomíná staré známé kreslené porno :-). Proto se připojuji k těm zklamaným divákům, ale kdo má zájem o depresivní futuristický film, tak ať ho zkusí. [ PŘÍBĚH: 1 /// SMYSL: 1 /// ATMOSFÉRA: 1 /// TEMPO: 0 /// ORIGINALITA: 2 /// NÁLADA: 0 /// ART: 1 /// STYL: 1 /// CASTING: 1 (3*MAX) ] ()
Témata (matčina láska, filmový průmysl, závislost na pokroku, vyrovnání se s bolestí, stáří, despocie). Hudba. Vizuál. Robin Wright. ()
Pokial bol film o herecke, ktora je uz za zenitom a s postupujucim vekom jej ubuda filmovych roli, tak so m to so zaujmom pozeral. ZaplatKali vsak nie som funda animakov, takze ako film skocil do animovanej casti, stracal sa moj zaujem o film, lebo jednak tento atribut, ktory som uz spominal, a jednak nastupila nuda. Nemam rad nudne filmy, a tento medzi nudne rozhodne patri : 20 % ()
Já teda nevím... První polovina fajn, scéna "skenování" je dost silná, ale jak se to posune o 20 let, stává se z toho halucinogenní animovaná nuda a tak nezbude nic jiného, než si projít halucinacemi a čekat na konec, který prostě přijde a to je tak vše. Knihu jsem nečetl, asi se na tohle budu dívat jinak, jak si ji přečtu, ale prozatím jenom dvě slabé hvězdy. ()
Metaforické exhibování, míchající chutě věčného mládí, náročnosti oddané, zralé mysli věcí Sirael. Slyšení vzpurné marionety s lidským přesahem. Svět pod hlavou točící se výhradně na hraně, animovaně. Tvorba předstíraných tvarů emocí na klíč. Sémiotické odkrytí zastíraných pleší. Odešla "životnost" ducha i duší, zůstala jen iluzivní hudba, povrchní salva, převlékající se existence dík ampulce uměl/eck/é inteligence... Obhajoba sebe sama, obhajoba herce jako živého člověka, který nevyšel z módy. Jeho zkušenosti, možnosti, energie, jsou těmi želízky v ohni, ingrediencemi kultury, a ne virtuální pocity, ony bezkrevné emoce aranžované figuríny, vytvořené technologickou pamětí doby, uchovávané pro zhýčkanou smetánku, zlenivělé publikum budoucí éry. ()
"Zápletku ponechává otevřenou různým interpretacím." Aneb odnikud nikam. Folman moralisticky kritizuje současnou podobu konzumního světa, přeplácaného vizuálními podněty a symboly, kterým ale byl odňat jakýkoliv hlubší smysl. Ve skutečnosti, ale on sám ve Futurologickém kongresu nenabízí nic jiného. Překolorovaný svět, přeplněný detaily a odkazy, které mají působit oduševněle, ve skutečnosti jsou pouhým pozlátkem, které má upoutat vaši pozornost a nedat vaší mysli dostatek času na přemýšlení. Jinak by vám mohlo dojít, jak prázdný svět máte před očima. Závěrečnou "Wake up" chůzi davem ala Valčík s Bašírem, si Folman nasypal sám popel na hlavu, jelikož zde se v , asi nechtěné, konfrontaci s Valčíkem prázdnota snímku ukazuje nebrutálněji. Wright mě neoslovila, jediná zapamatovatelná scéna je tak ta skenovací, ve které exceluje Harvey Keitel. A autistický synáček aspiruje na jednu z nejnesnesitelnějších a nejnesympatičtějších postav, kterou jsem kdy ve filmu viděl. ()
Oceňuji tu myšlenku a originalitu. To je tak všechno. Začalo to bezvadně, ale po půl hodině jsem začal každých deset minut strhávat deset procent, protože to čím dál víc sklouzávalo do sračkovitosti, zmatenosti a nesmyslnosti, aby to nějakých posledních dvacet minut spadlo až na samotné dno. 35% ()
Zajimavy namet, na kongres jsem se tesil. Bohuzel, dej filmu v animovane casti se ztraci... Verim, ze ten pribeh sel napsat lepe. Ale originalitu nelze vytknout, vize beznadejne budoucnosti vypadala taky realne.-). Hezka hudba Maxe Richtera, Robin Wright vnimam ve sve generaci jako jednu z nejkrasnejsich herecek. Skoda, potencial byl velky. ()
Vic vize nez podobenstvi, ale formalne zcela odzbrojujici, i kdyz se nam pan reziser parkrat trochu vic zahledel do sebe.. One woman show, jakou dlouho nebylo videt, Takhle to vypada, kdyz nekdo setrepe okovy... ()
Tohle je zase jednou film, u kterého jsem chvílemi zapomněla dýchat. Asi si budu ještě dlouho lámat hlavu nad tím, proč realitu kolikrát nejlépe vystihuje fantasmagorie. V tomto případě v tom nejlepším smyslu slova, pokud vůbec nějaký lepší smysl má. Ale chápu, že někomu může realistický popis pracovního oděvu připadat smysluplnější. Tohle je neobyčejný film o životě, který by bez představ a iluzí byl asi stejně tak záživný jako ten popis pracovního oděvu. Jenže často stojí za to prozkoumat, co se pod tím oděvem skrývá. ()
Bez ohledu na všecky švary i nešvary filmu, tohle je věc, která se jen tak nevidí. První půle, ta hraná, je vynikající ukázkou toho co Keitel i Robin Wright dokážou před kamerou. Scéna skenování je dokonalost. Pak přijde trip téměř až do konce a je to nářez takový, že jsem si to musel pak ještě všecko vyguglit, abych to srovnal v hlavě. Už mám holt málo mozkových buněk. Návrat do hrané části (do reality) je velmi sugestivní. Celkově 80% a půjdu do toho ještě jednou. P.S. Po druhé projekci zvyšuji na 90% jelikož mi toho mnohem víc docvaklo samo od sebe.... ()
Nějak mě to rozmašírovalo na kousky a nemůžu se slepit, Nebudu tvrdit, že jsem pochopil, co se mi snažili říct a pořád se snažím vstřebat, co jsem právě viděl. Přitom filmově to mělo svoje mouchy. Prakticky do konce jsem si myslel, že tvůrci sami netuší, co chtějí sdělit nebo na co se soustředit, byl to prostě guláš a na konci... já vám nevím. První asi třetina je skvělá, divák si udělá jasnou představu o co půjdu a všechno je super "prásk" něco zcela jiného. Fajn, adaptoval jsem se, byl lehce zmaten a "prásk", celá situace se opakovala. Poslední "prásk" přišlo úplně na konci a tentokrát jsem dostal kovovou tyčkou po hlavě. Animace byla nádherná a hudba dechberoucí. Já těch 5* prostě musel. Chtěl bych 4*, zaslouží si to 4*... ale odrovnalo mě to. PS: Proc ten televizní komentátor vypadá naprosto stejně jako prezident z komiksu/filmu Návrat Temného rytíře?! ()
Nečekané. Tak bych jedním slovem vyjádřila tento film. Sci-fi, které se tváří skoro jako normální film (rozuměj non sci-fi). Výkon Robin Wright mě pohlcoval, cítila jsem ten vzdor i nesouhlas, zlomené podvolení se, úzkost... Tolik metafor, odkazů a symbolů najednou, přesah snad do každé oblasti lidského života - pořád to vstřebávám a věřím, že vstřebávat nepřestanu. A takové filmy miluji! P.S. Snazší volba nutně neznamená tu šťastnější. [Pastiche Filmz, Filmový sál - Konvikt Olomouc, 09.10.2013 - s bradl3y a gamkacik] ()
(129/2017) / Originálna téma, ale film ma trochu obišiel. Skvelý Harvey Keitel a Robin Wright plus jedna výnimočná "skenovacia" scéna nestačili. (6/10) ()
První téměř hodinová hraná část, kterou tvoří víceméně jen několik dlouhých dialogů a monologů, mě bavila hodně. Je výborně napsaná a hlavně výborně zahraná, satiricky se tu rýpe do fungování Hollywoodu a perfektně graduje závěrečnou scénou. Poté děj poskočí o 20 let dopředu a film se přepne do animace, která už není tak emočně strhující, ale vizuálních nápadů je tu tolik, že v hrané podobě by rozpočet musel být několik desítek milionů dolarů. Bohužel tato část sci-fi na tripu působí místy zmatečně a trochu zdlouhavě, naštěstí ale vyústí v působivý konec. Rozhodně jeden z nejoriginálnějších filmů poslední doby. ()
Asi jsem na poprvé neodhalil to, proč někteří z Vás se cítí tímto snímkem doslova uraženi. Označovat snímek za pseudointelektuální břečku, naznačuje, že sám jsem pseudointelektuálním hovínkem, který chce vykouknout z konečníku a užít si trošku světla. Všechno se mi zdá úměrně tématu a lyrice příběhu, i ty prapodivné hrané výkony Wrightové a Keitela. Animovaná část mě moc bavila svou hravostí, fantazií a předvším svou dyspotickou naléhavostí. ()
Originální snímek, v první polovině hraný, v té druhé animovaný. Aneb jak rafinovaně vyřešit stárnutí herců "o dvacet let později" a především levně zobrazit pitoreskní svět budoucnosti. Postavy totiž přes nějaké chemické preparáty vědomě vstoupí do animované zóny, a čeká je tady pěkná haluz. Občas nadmíru působivá a opojná i díky skvělé hudbě, jindy zdlouhavě upovídaná a neurčitá. ()
Audiovizuálne nádherné ale po obsahovej stránke ma to príliš nenadchlo. Hmm, čo už. 70% ()
Samozřejmě takový film není pro každého a i z těch, pro které film byl zamýšlen, ho dobrá polovina nepobere (nebude jím zaujata)... Já byl velmi spokojen. Složitá, ale jasná dějová konzistence, velké, ale nenásilně a přirozeně implementované myšlenky, ta jakoby retro animace... Vadily mi jen maličkosti. 85% ()
Až po zkoumání herců u tohoto filmu, jsem zjistil kdo to vlastně ta Robin Wright je, a sice Jenny z Forresta Gumpa. Nepochybně není náhodou, že na tuto roli film naráží. Herečka tu hraje sama sebe jako herce v alternativní skutečnosti. Ostatně to je rovněž bezchybná první polovina filmu a z ní se dostáváme do sci-fi tripové druhé části. Halucinogeny se tu skutečně nešetřilo, což na jednu stranu podňecuje zajímavé názory a myšlenky, kterými film disponuje, avšak na straně druhé tím zanikají téměř veškeré herecký výkony. Důvodem je poněkud plochá, barvami hýřící animace u které vyniká prostředí nikoliv samotní aktéři. Přesto shledávám dílo zajímavým artovým zážitkem a ta zásadní změnave filmu je pro mě nevídaným a neokoukaným prvkem, který bych uvítal častěji u filmů. ()
Reklama