VOD (1)
Obsahy(1)
Komedie režiséra a hudebníka Petra Marka (Český lev za hudbu k filmu Protektor) a jeho přátel z divadelního sdružení Láhor/Soundsystem vypráví příběh manželů Radka a Johany, kteří přijíždějí inkognito na sraz adoptovaných, snažících se založit občanské sdružení. Rozhodují se totiž jestli budou adoptovat dítě a chtějí poznat „co z těch lidí vyroste“. Když se ale Radek ukvapeně představí pod cizí chatovou přezdívkou Skippi, stane se okamžitě terčem opovržení celé skupiny. Johana a Radek se i přes vyhrocenou atmosféru rozhodnou zůstat. Teprve teď se totiž "něco děje", něco osobního, a bude možné to pozorovat zblízka! Radek přijímá falešnou identitu "vyvrhele" se vším všudy a přitom s Johanou pozorují reakce ostatních. Během několikadenního pobytu v kempu Jordán, kde se sraz odehrává, vyplouvá postupně napovrch, že nejsou jediní, kteří něco skrývají. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (81)
Ke konci uz jsem trpel. Ale pekne herecke vykony. ()
Parádní..ani nevím proč přesně, ale bavilo mě to.. Kdyby tvůrci namísto poeticky otevřeného konce celý tenhle divnej sjezd dotáhli do konce a rozpletli jednotlivé "zápletky", možná bych se -v rámci filmového undergroundu- hecnul i na plnou palbu. ()
Český úlet letošních Karlových Varů, který si nelze nezamilovat. Originální a hlavně dotažená zápletka, sympatická neumětelnost, improvizace na druhou dotažená až do absurdity, naprosto odzbrojující humorné situace a hlášky. I takto se vlévá nová krev do vetchých žil českého filmu! ()
Jako kdyby Godard měl natočit epizodu seriálu Office. Pro mě to o trapnosti a češství hovoří mnohem lépe než třeba Homolkovi (které teda nemusím) a snad má leccos společného s raným Formanem a Passerem, které aktualizuje a umísťuje do současnosti. Geniálně to vystihuje přesně to, co mě vždycky strašně vytáčí. Proti jiným filmům Petra Marka je to trošičku popíkovější, ale nesmírně zábavné. ()
Tož tohle je kategorie sama pro sebe. Za kameru, výpravu atd. by nejspíš byl na odpad, JENŽE je tu ta skvělá absurdní a vtipná zápletka, herecké výkony pangalaktických rozměrů a scény nevymazatelné z hlavy ( viz stíhačka na poli :-)). Snad jen konec mi přišel trochu odfláklejší. Obecně je skvělý, že člověk na festivalu může během pár dní vidět tak vzdálené filmové kategorie jako je třeba tohle a Turínský kůň! Shrnuto: dobrá oddychovka na kterou zajděte. Váš Skippy :-P ( 46. KVIFF ) ()
pro mě velké zklamání a nemůžu dobře hodnotit, i když námět je velmi zajímavý a chvilkami jsem se smál. Největší problém jsem měl s kamerou. Chápu, že se odvolává na Dogma, ale myslím, že bych to nasnímal líp i já. Tak roztřesený obraz a podle mě zbytečně časté přeskakování a zabírání detailů a obličejů jsem snad ještě neviděl. Navíc občasné jakoby artové intermezza mi do toho stylu vůbec neseděly a natahovaly zbytečně film. Od režiséra, co má za sebou už pár filmů jsem prostě stylově čekal víc a opravdu ne takhle amatérsky odvedenou práci, kterou svádí na artovost. Hudební doprovod mi zase tak nepříjemný nebyl a "jeho přátelé" (tedy herci) to zvládli průměrně. Ve výsledku docela nápaditý scénář potápí jeho provedení a zbytečně dlouhá metráž - hodina by stačila až až. Dávám 2* a pokud se Vám líbí současné moderní "umění" mladých, tak si užijete. Pro mě to prostě není. Velká škoda kvůli scénáři, mělo to velkou potenci být hodně dobré. Možná zkusím příště a uvidíme ... a na podruhé ještě větší hrůza a snižuju mé hodnocení jen na jednu hvězdičku. [ PŘÍBĚH: 1 /// ATMOSFÉRA: 1 /// ORIGINALITA: 2 //// NÁLADA: 2 /// ART: 0 /// STYL: 0 /// CASTING: 1 (3*MAX) ] ()
Zatím poslední snímek Petra Marka – spíše než jako režisér se prosadil jako hudebník s formací MIDI LIDI – opět čerpá z jeho oblíbené neumětelské estetiky. Film natočený v netradičním formáty 4:3 – typický pro televizní obrazovky – byl nasnímán na obyčejnou videokameru, jako hudební doprovod posloužilo CD zakoupené na benzínce, v celém filmu nehrají profesionální herci, ale lidé, které hraní baví ovšem neživí, a snímek byl financován z vlastních zdrojů autorského kolektivu, nikoli formou klasických filmových investic a grantů. Přesto je česká komedie Nic proti ničemu v oficiální kinodistribuci právem a přináší čerstvý vítr do tohoto žánru s pošramocenou pověstí. Počítám, že Paul McCarthy, kterému je film věnován, snímek nikdy neuvidí, a že Mirka Spáčilová, které autorský kolektiv vetkl film také, z něj nadšená nebude. Ale to nic neznamená. Je to dobrý biják. ()
Petra Marka znám jakožto frontmana skupiny MIDI LIDI, ale celkem mě překvapilo, že natočil i několik filmů, z čehož nejznámější je asi Nic proti ničemu. Tak jsem se rozhodl, že bych to mohl zkusit, abych tak nějak věděl, jaké filmy tento člověk točí. Upřímně, jsou jiné, ale ne v dobrém slova smyslu. Celkem mě zaráží, že tohle bylo v kinech, vyšlo to na DVD, dávali to v televizi, dokonce to bylo i ve Varech... Takže čekám nějakou kvalitu. Ne. Tady je kamera neskutečně roztřesená, jako bych se díval na nějaké found footage a pokud to má nějaký účel, nechápu ho. Ale upřímně, zažil jsem filmy, kde byla kamera horší (eh...). Střihy většinou taky dost hrozné. Teď už ale přejdu k plusům. Nějakým zázrakem jsem se u toho skoro nenudil a dokonce mě i zajímalo, jak se bude "příběh" posouvat dál. Herecké výkony jsou amatérské, jenže zajímavé. Někdy sou dobré, někdy špatné a ve finále to vytváří takový středobod mezi dobrým a špatným (amatérským) herectvím. Jako komedie to zapůsobí hlavně u fanoušků Petra Marka, kteří to pochopí určitě víc, jako já, ale i já, neznalý jeho filmů, jsem se tam u něčeho fakt zasmál, bohužel toho nebylo moc. Jako celek si to ode mě zaslouží dvě hvězdičky. Jo, na konci se aspoň běží po poli, ale to už je informace pro mě. ()
Nejlepší home-made video, co jsem kdy viděl. Metaforický rozměr díla byl pro mě nečitelný, zůstalo to jenom na úrovni bizár víkendu v hnusném rekreačním středisku. Ale dialogy byly tak perfektní a životné, že odpustím prakticky všechno ostatní, včetně scén, kde je ve zvuku tak slyšitelný brum zářivek, až to vypadá, že tam někdo jezdí se sekačkou. "Tak já vám jdu zatopit, to tam naťukat. Tak snad to nebouchne... Ne nebouchne, si dělám srandu... (trapná pauza) To je homologovanej kotel." ()
Občanské sdružení s ručením agresivním. Navzdory záměrně laciné formě (kamera 4:3 jako vážně? :-)) formálně dobře natočené, zároveň po vzoru (Sedláček v titulcích) Pravidel lží se úspěšně pokouší o hlubinnou sondu mezi skupinu lidí, která se čím dál víc projektuje do humorně neschopné družiny těch nejméně oprávněných bytostí na světě. Co však sráží relativně kladný postoj, který by mohl zamířit i k vyššímu ohodnocení, je závěr, který se zmůže jen na lehkou alegorii a až na jednu postavu nechá hlavní témata neuzavřená. Chce to druhý díl... ()
Dialogy nejsou spatne, stejne tak namet. Scenar tento potencial bohuzel neutahne a vedle neprilis dobre technicke strance filmu (predevsim mizerny zvuk) se ze snimku stane jen umorna podivana. ()
Dokonale hořká a ukrutně syrová komedie přecházející až v sociologický horor, při kterém se chvílemi ježí mnohá ochlupení na těle. Jen na ten domácko-dokumentární look si budu ještě chvíli zvykat. Každopádně se Marek z plných plic snaží o závan něčeho nového a opravdového v českém filmu. Držím palec ať to fičí .. ()
Velmi rychle jsem si vzpomněl na Festen. Toto, pravda, nebyl takový nářez a bylo to méně realistické, ale když jsem se rozhodl, že mě to nebude rozčilovat, ale naopak přistoupím na hru, ono vědomí přehnanosti tomu přidávalo na vtipnosti. Oproti severským vzorům, na které se distribuce odvolává, z Nic proti ničemu navíc čiší českost. Od postav až po místo, kde se celý děj odehrává. A právě ta tomu dodává šmrnc. Cítil jsem ze strany Petra Marka plno až jízlivého sarkasmu a dobře se bavil. Je skvělé, že u nás někdo točí i takovéto filmy. ()
Uá, tohle je tak děsně amatérský, blbě napsaný (hlavně dialogy) a blbě zahraný, že to opravdu nemohl být záměr. Prostě jen neschopnost. Nápad by sám o sobě nebyl tak špatný, ale to zpracování a herecké "výkony" mi nedovolily se zaměřit na nic jiného než na chvilkovou nechtěnou komičnost, ačkoliv se celkově Nic proti ničemu bere příliš vážně. Plus mě film nutil neustále si opakovat: "tam bych tedy nechtěla jet, na nějakou takovou slezinu tragédů". Tento film by se fakt měl jmenovat Tragédi. A ještě z nich dvě třetiny mluvěj jak retardi. P.S. Jedinou jakž takž přijatelnou postavou je ten Hudeček ("Tady byla zoo?"). ()
Filmová libůstka Petra Marka,která svou příslušnost k hnutí Dogma '95 opravdu nezapře,takže je to celé opravdu syrové,obraz je ve starém(a již nepoužívaném)formátu 4:3, kamera se ostří za pochodu a někdy ani to ne,taky se hezky a pořádně pohupuje(jak se na ruční kameru sluší),zvuk snímaný naživo působí chvílemi jako z obrovské haly a chvílemi jako z koupelny.Taky je chvílemi hercům sotva rozumět atd.Prostě Dogma je Dogma.Tolik k technické stránce filmu,kterou nazývám "filmovým fujtajblem".Jinak sám příběh manželů,kteří chtějí adoptovat dítě a vetřou se tajně na sraz adoptovaných lidí,je celkem zajímavý a místy opravdu vtipný.Je to vlastně komedie,plná sociální kritiky a sondy do dnešní společnosti.Je tam hodně trapných momentů a taky hodně těch syrových.Je vidět,že film vlastně neměl téměř žádný scénář a vše se vymýšlelo na place a při filmové práci.I když se většina herců velmi snaží,místy je film dost utahaný a sterilní,filmově sterilní.Je to vlastně profesioální film natočený velmi amatérsky,místy až příliš(samozřejmě schválně).Petr Marek by měl dělat jednu věc pořádně(a určitě by mu to prospělo)a ne několik,ale napůl.Mirka Spáčilová bude mít asi radost,já ovšem moc ne.Jako jedna bakalářská epizoda v televizi večer na ČT 2 prosím,ale proč na tohle chodit,abych to viděl na plátně,to skoro nevím.Za těch několik vtipných momentů a hereckých okamžiků dávám 40% a myslím,že adoptovaný nejsem. ()
Dílka vznikající v úzkém okruhu spřízněných duší na jedné strany těží z elánu a podpory své komunity, zároveň ale trpí vzájemým utvrzováním se v omylech, osobních zálibách a elitářsky pěstovanou jinakostí. Dost možná, že nedůvěra širší věřejnosti k tomu co je označováno za umění pramení právě z antagonismu vůči takovýmto okázale pěstovaným úchylkám. Pokud si člověk odmyslí ten specificky ochotnický feeling, zbude mu celkem plytce zpracovaný nápad, ze kterého by se dala při troše snahy vytěžit solidní televizní inscenace. Na filmovou událost, za který byl film vydáván už ve Varech, je to ale zatraceně málo. ()
18. 05. 2014 (148.); jsou sice adoptovaní, ale trochu prdlí ()
Nic proti ničemu, ale klidně taky třeba Nic o ničem, Nic, Velké nic, Cože?, To jako fakt? - nabízí se celá plejáda názvů. Mám pocit, že Petr Marek - režisér filmu - učí na FAMU. Kdysi jsem, myslím, pochytil tuhle informaci a momentálně se mi ji nechce ověřovat. Pokud je tomu tak, pak stále platí, že kdo neumí, ten učí. Přemýšlím, co by mi tak autor tohoto filmu mohl coby studentovi asi tak vštípit? Lepší nevědět... Zabitých 98 minut, promarněné roky... :( P.S.: Jestli je některý ze scénáristů Skippy, tak u mě má schovanou nakládačku. Tyhle věci já osobně absolutně netoleruju. Byť byste si to patrně přáli. ()
Okult. ()
Přečkat poněkud rozvleklou expozici se určitě vyplatí. Příběh je chytře vymyšlený a napsaný, herecké výkony v poloze „něco mezi ochotničením a profesionalitou“ jsou vzácně vyrovnané. Jen mi není jasné, jestli součástí metody řízené improvizace jsou i občasné bezradné pohledy do kamery - na to, aby to byl záměr, je jich málo, na to, aby se jednalo o výjimečné nedopatření, je jich zase až až. Ale k celkově pozitivnímu dojmu film posouvá skvělá práce s hudbou a třeba i „herecké“ výkony zvířat, ať už motýla v prvním, anebo páru zamilovaných psů ve druhém plánu. ()
Reklama