Režie:
James WanKamera:
John R. LeonettiHrají:
Vera Farmiga, Patrick Wilson, Ron Livingston, Lili Taylor, Shanley Caswell, Joey King, Hayley McFarland, Christy Johnson, Mackenzie Foy, John Brotherton (více)VOD (4)
Obsahy(2)
Manželé Roger a Carolyn Perronovi se se svými pěti dcerami přestěhují do zchátralého domu na statku v Harrisville na Rhode Islandu. Jejich pes ale odmítá do domu vstoupit. Už během první noci se ale začínají dít paranormální události. Ozývají se zvláštní zvuky, v určitý čas se zastaví všechny hodiny, obrazy padají samy od sebe a všichni mají pocit, že v místnosti s nimi někdo je. Jedna z dcer má noční můry, ve kterých se setkává s děsivým démonem, který jí říká, že chce, aby její rodina zemřela. Na statek přijíždějí vyšetřovatelé paranormálních jevů Ed a Lorraine Warrenovi. To, co se Warrenovým jeví jako banalita, se brzy stává nejtěžším a nejhrůznějším případem jejich kariéry. Podaří se jim pomoct rodině ovládané hrůzostrašnými silami? (TV Nova)
(více)Recenze (1 785)
Poctivý kousek klasicky střižené duchařiny, v níž nemusí téct hektolitry krve, aby vás pořádně vyděsila. S přítelkyní teď asi pár dní budeme spát při rozsvíceném světle. Na Jamese Wana je spoleh. Ani jsem netušil, na jak dlouhou dobu dokážu zadržet dech. Teď už to vím, protože v jistých momentech jsem ani nedýchal. Přítelkyně si neustále zakrývala oči a standardní hororová pozice (hlava zabořená do mého ramene) byla snad polovinu filmu samozřejmostí. Ano, takhle se to má dělat. Postavy jsou sympatické, zvuk téměř nesnesitelný (v dobrém smyslu slova), obraz působí krásně sedmdesátkově, příběh pravda, není originální, ale zpracování je úžasné. Většina lidí mluví o lekačkách, ale ani mi nepřišlo, že by jich tu bylo moc. Spíš celkově dusivá atmosféra, díky níž vám bude připadat, že se něco usídlilo i u vás doma. ()
Určitě jedna z nejlepších a nejlépe udělaných duchařin, jakou jsem kdy viděl, navíc z mých oblíbených sedmdesátek. A také jsem si díky ní připomněl svou dětskou noční můru, že mi někdo v noci sáhne na nohu čouhající ven zpod peřiny, někdo nadpřirozený, ležící pod postelí... nebo že někdo nadpřirozený, schovaný ve skříni, mě pozoruje škvírkou mezi dveřmi... Huh, sladké vzpomínky! Sympatičtí a typově vhodní herci (a Vera Farmiga se mi líbí čím dál tím víc), holky hrály taky dobře a nelezly mi na nervy (tak jako mi obvykle dětští herci lezou), působivá a místy hodně hustá atmosféra vyvrcholí výborným hystericky uřvaným exorcistickým finálem, pohledná výprava, interiéry, exteriéry... Ale nedám pět a nedám, za prvé kvůli extrémně rušivé ruční kameře (u filmu tohohle typu je ruční kamera zločin proti estetice i zdravému rozumu) a za druhé proto, že se mi vůbec nelíbil fádní konec. Namísto provařeného klišé, kterak se všichni objímají a usmívají a radují se, že všechno dobře dopadlo, bych radši viděl jiné provařené klišé, třeba jak se taťka a mamka vrátí domů a najdou tam svou dcerku zardoušenou v rukách zlověstně se šklebící šeredné panenky, nebo tak něco... Ale to je jen má subjektivní záliba v pesimismu a morbidnosti, objektivně souhlasím, že se jedná o silně nadprůměrně povedený horrorový kousek. ()
Horor s přeslazeným happyendem? Really?! Lekl jsem se...hmm...ani jednou, ale živá kamera bavila. Bohužel ve všem ostatním se The Conjuring přidává k podobným žánrovkám posledních sezón. Prostě jakmile na Kajdu vybafne první bubák, atmosféra je ta tam a Kajda se přestává bát. Zručně natočená žánrovka. Nic víc, nic méně. Klasicky rutinérský Wan. Americké strašení pro děcka :) 65% ()
James Wan je momentálně králem hororového žánru. V tomto snímku se mu podařilo vytřískat intenzivní a strašidelnou podívanou skutečně na maximální úrovni s výborně skloubenou kamerou, která ještě podtrhuje děsivý zážitek s nepříjemným hudebním doprovodem tak, že mráz leze po zádech vážně silně. Výborná byla i volba herců, Farmiga a Wilson, jak já tohle duo miluju. Snímek v podstatě spojuje dvě velice známé dějové linky do sebe a tím je motiv strašidelného domu a vymítání ďábla. Dějství se rozběhne nevinně a po seznámení všech patřičných postav se začne atmosféra pomalu zahušťovat a dramaticky zatemňovat, až se dočkáme nervydrásajícího finále, které pochopitelně skončí tak, jak skončit má. Příběh sleduje paranormální vyšetřovatele a oběti, čímž dosáhne úroveň intenzity a děsivosti. Snímek je na velmi vysoké úrovni a nelze tomu nic upřít. O tom se nedá psát, to se musí vidět a nejlépe na velkém plátně.. ()
Přemýšlím mezi 4 a 5 hvězdami. Jednak to chci hodnotit jen v rámci žánru, a v tom je to fakt hodně dobře zrealizovaný. Na druhou stranu originální v tomhle už snad ani jít nejde a nemám z toho nějaký pocit mega události, že bych si to chtěl pustit brzy znova. Z Insidious jsem měl po shlédnutí výraznější pocit. Asi chybí silnější konec nebo něco takového. Tady to skončí celkem najednou. Kupa problémů, a najednou udoláno. Ale lekačka slušná. Na jedno shlédnutí supr, ale něco, co bych musel mít ve své filmotéce, to asi ne ()
Hodně děsivé - to prostě na úvod musím napsat. Možná jsem čekal ještě o trošku víc, ale i tak to stačilo. Koukat se na film sám doma, tak mám asi o noční zábavu postaráno :-)). Wan prostě nezklamal, kolikrát mi nebylo vůbec dobře. Až zážitek vstřebám, možná se rozepíšu víc a upravím hodnocení - zatím říkám: super, děsivé, čtyři a půl hvězdičky. Mimochodem, srovnatelně jsem se bál snad už jenom u Blair Witch. ()
Předpisová duchařina. ()
Řekl jsem, že horor, u kterého se budu bát, tak mu dám pět hvězdiček. Tomuhle filmu se to zas nepovedlo. Ale byl zatraceně blízko. James Wan je skutečně král hororu a tohle byl opravdu hukot. Nálepka "Based on true story" je tu až nebezpečně blízko pravdě. Ať už se totiž jedná o fikci, reklamu ze strany tvůrců, a nebo skutečný popis událostí. Je to prakticky jedno, protože tento příběh Vás vtáhne do toho nejhoršího domu na celém světě. Rodiče s pěti dcerami se stěhují na venkov, aby začali znovu. (Ano kolikrát jsme toto viděli) Netrvá dlouho a do oken naráží ptáci, pes nechce dovnitř domu, zápach shnilého masa je cítit v ložnicích, modřiny na těle se objevují bez příčiny a především je tu mrazivý pocit, že Vás něco pozoruje. To je to, co se týče atmosféry. První solidní lekací scéna se sice objevuje až po dobrých čtyřiceti minutách, ale atmosféra, kterou film vytváří od prvních sekund je prostě k nezaplacení. Na scénu následně přichází známý demologové manželé Warrenovi, aby se na případ nešťastné rodiny podívali. Tady musím zmínit, že je super vidět dobové kulisy a výpravu. V tomhle film exceluje. Proto se bez problémů přesuneme do let 80.tých minulého století než byste řekli "klap-klap". Kromě výpravy zmínit i zajímavou hudbu a skvělého herce v hlavní roli. Patrick Wilson hraje parádně. Hned jsem si vzpomněl na Sůvě a jeho přesvědčivé a sympatické hraní. Nejenže film má nádech jako dokument. Ale má skutečně precizní zpracování a dávku děsivosti k tomu. Takže V zajetí démonů je dost možná nejlepší horor ve své třídě. Protože jak po děsivé tak i řemeslnické stránce je to skutečně skvěle odvedená práce. / Po dalším shlédnutí si musím i tu hvězdu přidat. Conjuring jedna je prostě nejlepší a nejděsivější horor ve své třídě. A je zcela jedno, co jsem řekl před lety. Wanovi se to prostě povedlo a basta. (95 %) ()
Předně musíte přistoupit na to, že vám do domu přijdou chlap s ženskou a zcela vážně vám oznámí přítomnost démonů stylem, s jakým doktor konzultuje s pacientem operační zákrok. A vy jim to samozřejmě baštíte bez známky skepse. Já s tím měl maličko problém, který odezníval jen ve chvíli, kdy na scénu přicházela strašidla. Ovšem jejich nástupy byly perfektní a neméně perfektní bylo i jejich další počínání. Lekačky u mě fungovaly naprosto dokonale, s napětím dokáže Wan pracovat také skvěle a tak jediným slabším místem byly ty mezihry. Bezesporu hororová událost roku, jen si nejsem jist, jestli si tento film zaslouží v celkovém hodnocení takové místo, jaké zaujímá. 80% ()
Trefa do černého! Horory či thrillery o excorsismu po nijak dobrých zkušenostech nemusím. Téměř vždy jde o patosy prolité lekavými momenty, které se opakují neustále dokola a nijak vás nepřekvapí další scéna, kdy posedlá osoba začne lézt po stropě aj. kýče těhle filmů. Téměř vždy je tu mizerná atmosféra a režisér neumí dát filmu potřebnou dávku napětí, strachu a stísněnosti. V ZAJETÍ DÉMONŮ je naprostý opak, atmosféra je tu přesně taková, jakou u podobných filmů požaduju. Nevím, jestli je to perfektním herectvím všech postav nebo režijní vyspělostí (i když mě zrovna Wanův SAW: HRA O PŘEŽITÍ nebo INSIDIOUS nijak neoslovili). Ani nevím, co dál bych chválil, takové horory prostě můžu, nic mi tu nechybělo. Po dlouhé době jsem cítil mrazení a stísněnost starého, vlhkého, zapáchajícího a neznámého, věřil hercům jejich role a na chvíli se odpoutal od světa kolem a ponořil se do temného osudu rodiny ve filmu. Patosy podobných filmů tu nejsou v takové míře, aby nějak vadily a i ty stávající jsou v únosné míře nebo použity přesně tam, kde mají být. Už nějaký čas jsem nedal 5 hvězd, ale tady nemám problém :-) ()
Za tímhle dílem hlavně stojí dobrý příběh a díky němu je prostě tohle opravdový Hororový film, ne jen nějaká kravina, kde lítaj vzduchem střeva a krev je všude kam se podíváš. Jinak to funguje jako klasická lekačka, žádný velký strašení, tento film spolu se Sinister jsou horory, které mají hloubku, myslela jsem si, že už se takových snad ani nedočkám. Smekám před Jamesem Wanem a chystám se na Insidious, nezklamte mě pane! ()
Ve svém žánru naprosto výborná práce prakticky po všech stránkách, ačkoli jsem upřímně čekal, že se budu ještě více bát. Nezdálo se mi to až TAK hrůzostrašné, jak se povídá. V závěru mi tedy ten celkový dojem trochu zkazila nejspíš jen příliš vysoká očekávání, protože vytknout se tomu jinak nedá nic. ()
Ďalšia duchárska lahôdka od majstra žánru Wana. Film má istú podobnosť s jeho predchádzajúcim filmom Insidious. A nie len témou, ale aj spracovaním. Mení sa vlastne len prostredie a fakt, že tento konkrétny príbeh sa naozaj stal. The Conjuring má peknú výstavbu a prvotriedne lakačky. Podporuje úzkosť a strach a znova sa tu ukazuje režisérova schopnosť vyhrať sa s obrazmi a s poetikou strašidelného domu. Posledná pol hodina je rozhodne to najlepšie čo daný žáner ponúkol za posledných niekoľko rokov. Zabudnite na Paranormal Activity. Odvrátená strana Ameriky je ukrytá v starých domoch, v minulosti a na miestach, ktoré doslova volajú po niečom nezvyčajnom. Wilson a Farmiga ako obvykle dokazujú, že nemajú problém vytvoriť zaľúbenia hodné charaktery v hororovom filme a Livingston a Taylor sa zase postarajú o niekoľko výborných scén podfarbených ich subjektivizáciou. Rozhodne sa budete cítiť, že ste v tom dome s nimi. Rozhodne jeden z najlepších zážitkov aké som pri tomto žánri zažil a nenormálne sa teším na Insidious 2. ()
Podle toho hodnocení tady bych čekala daleko lepší film ... Místama se to docela dalo. Ale v druhé půlce filmu začaly převládat tak nevěrohodný scény, že musím dát bohužel jen 60%. ()
Do Prdelákova zase přišly strašit nějaké živoly, což se místnímu záhrobnímu osazenstvu ani trochu nelíbí a rozhodně to tak nehodlá nechat. To je zase hrůzy na starém bělidle, když své síly spojí tlustá paní s hrbem v noční košili nebo zlý transvestita, který sedí na skříni. Film byl natočený podle skutečných událostí, podobně jako třeba Černý jestřáb sestřelen nebo Všichni prezidentovi muži. V rámci autenticity se tu proto velice intenzivně bouchá, tleská, ječí a musím se až podivovat, že každá levitace různých osob, zvracení ektoplazmy a posedání démonem působí tak nenásilně a přirozeně, jako by se tak dělo třeba u nás v Kladně na nádraží. ()
v rámci žánru naprostá špička, která se po šablonovitém úvodu nebojí přiživit tradiční zápletku tím, že do příběhu zapojí vyšetřovatele paranormálních jevů (a příslušníka policie) a udělá z nich plnohodnotnou (či dokonce ústřední) součást děje.. jinak to prostě po všech stránkách funguje jako už dlouho žádný horor, atmosféra je hutná, lekačky povedené a strach všudypřítomný.. a já na to čuměl otevřenou hubou, sevřeným hrudníkem a tepovkou ani nevím kolik, takže dávám bez přemýšlení plný počet :) P.S.: kupříkladu nedávný Sinister působí ve srovnání s The Conjuring jako pohádka pro děti.. ()
Neuvěřitelný příděl hororových klišé, který z nějakého důvodu výtečně funguje a i když fanouška subžánru asi úplně nevyděsí, nemůžu mu upřít jednu věc, a to, že jsem se ani na chvíli nenudil, což je aktivum, jež je pro mě dnes při sledování čehokoli na plátně tím nejpodstatnějším (FUCK THE ART). 80-90% ()
Po dlhšej dobe som sa už aj ja chytal za hlavu. Toto malo atmosféru hustú ako husté hríby. Ten kto vie o čo ide, tak vie. Zvukové efekty + strih + nepekné tváre = strach 1. stupňa. 85% ()
"To vám udělal průvan ??" - "Bral bych raději chlapa s puškou !!" ;) Malajec James Wan, byť nevědomky, rozjel velmi úspěšnou sadistickou sérii Saw, a vysloužil si tak za ni nečekanou i oprávněnou přízeň z řad diváků i kritiků, čímž si však na sebe logicky také upletl bič, jeho projekty totiž od té doby doprovází velká očekávání, která však doposud alespoň z mého pohledu dokázal vždy uspokojit, a nejinak tomu bylo i tentokrát !! Wanovy výsledky především potvrzují, že úspěch hororových snímků se dnes zakládá zejména na ochotě studia k danému titulu přistupovat už předem natolik sebevědomě, aby jeho výjimečné kvalitě mainstreamové diváctvo uvěřilo, protože se o ní píše na plakátu. Na jeho poslední projekt The Conjuring, kde sledujete průměrnou americkou rodinu, kterou začaly v novém domově pronásledovat nevysvětlitelné věci, jakoby se je sám dům rozhodl terorizovat, přičemž paralelně s tím je vám předkládána dějová linka kolem partnerské dvojice vyšetřovatelů paranormálních jevů Eda a Lorraine Warrenových v podání sympatické a především báječně sehrané dvojice Vera Farmiga, Patrick Wilson, která se jim snaží pomoci, ačkoliv se zároveň musí vyrovnávat se svými vlastními problémy !! Ve zkratce bychom mohli V zajetí démonů popsat jako Paranormal Activity oproštěnou od found footage formátu, tedy přístupu ke stylu vyprávění skrze nahrávání kamery jedné či více postav, přičemž název Záhada Blair Witch jako nejznámější zástupce je už sám o sobě dosti výmluvný !! Většina scén je založena na procházení některé z postav osiřelými potemnělými místnostmi, většinou bez výsledku, a hledání zdrojů tajuplných zvuků, rovněž naprázdno, ovšem bez přítomnosti již zmiňované pseudodokumentární ruční kamery, která se mně osobně poslední dobou dost zajídá, ačkoliv uznávám, že právě found footage Paranormal Activity ten nepříliš objevný průběh, alespoň pro někoho a alespoň v jisté míře, ozvláštňuje, přičemž zpodobnění námětu už tak klasického ještě víc klasicky z něj dělá poněkud zbytečnou nástavbu, čímž se vlastně dostáváme k jádru problému celého filmu, platí totiž, že hororový žánr už je pro běžného diváka, tím více ne právě skalního hororového fanouška, zcela vyčerpaný, originalitu v něm v klasickém slova smyslu nenajdete už mnoho let, a tak nelze než spoléhat na recyklaci a vykrádání již viděného. Pokud diváka, znovu opakuji běžného mainstreamového diváka, něco zajímá, týká se to spíš práce se známými motivy, jejich kombinací a variací, a právě v tom James Wan zcela selhává, či spíš hrátky tohoto typu dokonale ignoruje, spíše se totiž soustředí na technicky precizní provedení každé jednotlivé scény podle nejvyšších řemeslných standardů, aniž by si lámal hlavu s kompletací a kontextem, které by je nějak ozvláštnily nebo nejlépe nabouraly či postavily do nějakého nového kontextu. Podobně dost špatně vyznívá práce s prostorem, nic proti geniální Leonettiho kameře, což nejlépe vystihuje scéna, kdy probíhá velmi brutální, čímž myslím velmi hlasitý, exorcismus za přítomnosti několika postav, zatímco hned ve vedlejší místnosti na vás působí hrobové ticho, aby se v ní odehrála naprosto diametrálně odlišná situace ohledně hledání ztraceného dítěte, přičemž myslím, že se jedná o selhání základních postupů tak fatální a zásadní, a tak častá, že samozřejmě jen těžko mohou být neuvědomělá, jakoby režiséra prostě primární logika nezajímala, chtěl se jednoduše vyblbnout a předvést, jak dobře ovládá řemeslo, jak velkým je rutinérem, nabízí primárně další a další falešné poplachy, nečekané lekačky, hlasité zvukové efekty, čímž vlastně všechna klišé pozvedá do jejich nejkrystaličetější podoby, což je jistě zajímavé a do jisté míry i zábavné, ale pro většinu pouze do té doby, kdy hladovému náročnému divákovi nedojde, že tahle hra vlastně nemá cíl, nikam nemíří, a jde tak jen o vtip bez pointy !! Vtip dobře vystavěný a záživně vyprávěný, nicméně nedovedený do vytouženého konce !! V mnoha ohledech nepřekvapivé finále, které nejenže ničím nešokuje, otázka je, zda šokovat vůbec mělo, což je otázka jiná, směrem ke scénáristům Hayesovým, ale také veškeré umě vybudované napětí nekompromisně pohřbívá, což mě osobně asi nejvíce mrzí !! Přesto se snímek drží nad vodou a může počítat s relativně vysokým hodnocením, opravdu vás může nasrat pouze v případě, že ho prokouknete, k čemuž dojde zhruba v poslední třetině, kdy naděje, že vše tak skvostně budované v něco vyplyne, pomalu zmizí jako dým, přičemž do té doby jde o vpravdě výsostnou žánrovou zábavu !! Mozek hororového diváka, dávno navyklý na všechna schémata a motivy, má během těch téměř dvou hodin tendenci neustále přemýšlet, co se za kterou scénou skrývá, jak budou nakonec očekávání překlopena a překonána, a tak vlastně V Zajetí démonů po vzoru podobně dějově líného Wanova Insidious žádné podobné kejkle neobsahuje a každý moment, každé zavrzání, každý vyděšený pohled bude vždy přesně tím, čím se na první pohled zdál, což dnes v době práce s dokonale obeznámeným publikem při absenci sebemenší snahy jít proti prvoplánovitému řešení či tvořit další vrstvy vyprávění působí dost nezvykle, a Wan tak paradoxně svým nevystoupením z řady vlastně z řady svým způsobem vystupuje !! Takže je to nejspíš na vás, na každém zvlášť, zda se s tím, co The Conjuring nabízí, spokojíte, nicméně já sám za sebe musím přiznat, že jsem naprosto uchvácen filmem se skvostným hereckým obsazením, Vera Farmiga mě již dávno přesvědčila o své herecké velikosti, Patrick Wilson také nezklamal, a když už mi zážitek z naprosto famózní duchařské filmařiny podpořené velmi slušným soundtrackem dua Joseph Bishara, Mark Isham nezkazila ani Lily Taylor, kterou běžně nejsem schopen snést, nemůžu jít zcela spokojen s hodnocením níže, s neoriginalitou v tomto smyslu jsem prostě nikdy problém neměl, o to méně s takto řemeslně naprosto vycizelovanou a dechberoucí !! () (méně) (více)
A do prdele. Narovinu přiznávám, že jsem se skoro posral a dnes nejspíš půjdu spát s rozsvícenou lampičkou. Od teď koukám večer jen na Oggyho a škodíky. ()
Reklama