Režie:
James WanKamera:
John R. LeonettiHrají:
Vera Farmiga, Patrick Wilson, Ron Livingston, Lili Taylor, Shanley Caswell, Joey King, Hayley McFarland, Christy Johnson, Mackenzie Foy, John Brotherton (více)VOD (4)
Obsahy(2)
Manželé Roger a Carolyn Perronovi se se svými pěti dcerami přestěhují do zchátralého domu na statku v Harrisville na Rhode Islandu. Jejich pes ale odmítá do domu vstoupit. Už během první noci se ale začínají dít paranormální události. Ozývají se zvláštní zvuky, v určitý čas se zastaví všechny hodiny, obrazy padají samy od sebe a všichni mají pocit, že v místnosti s nimi někdo je. Jedna z dcer má noční můry, ve kterých se setkává s děsivým démonem, který jí říká, že chce, aby její rodina zemřela. Na statek přijíždějí vyšetřovatelé paranormálních jevů Ed a Lorraine Warrenovi. To, co se Warrenovým jeví jako banalita, se brzy stává nejtěžším a nejhrůznějším případem jejich kariéry. Podaří se jim pomoct rodině ovládané hrůzostrašnými silami? (TV Nova)
(více)Recenze (1 785)
V zajetí strašidelného Wánku na necelé dvě hoďky. Valutou filmu je atmosféra! Wan přidal pár zbytečných lekaček, což nemusel, protože podobné příběhy se dějí a jsou mrazivě strašidelné už jen samy o sobě. Nedaleko od nás se stal hrůzyplný případ v obci Bobrová. Těžko se mi film hodnotí jen jako produkt filmového řemesla, protože v Boha věřím (a vím, že existuje i odvrácená strana - ďábel). Skutečného strachu ale tento film u mě nedosáhl, protože Bůh je silnější než jakékoli zlo. A Wan filmově zhmotnil toto zlo dobře. Osobně by mě ale bavilo více pozorovat trochu více logicky uvažující obyvatele hororhauzů. Když jim bubuák pořád zavírá dveře, co takhle je vysadit z pantů a opéct si na nich buřty? Pokud je problém ve sklepě, co dovalit míchačku a postavit tam prostě zeď z čtyřicet čísel poctivého betonu? :-) ()
Podepisuji se pod Philcze. ()
James Wan znovu ukázal, že je opravdu pán. Očekávání od Conjuring bylo obrovské a to je většinou kámen úrazu. Jenže teď s úplnou lehkostí nemůžu dát nic jiného než plný počet. Z jediného a prostého důvodu, protože jsem naposled dal plný počet hororu Mama, který byl minimálně o stupeň slabší. U Conjuring ocením snahu začít hned od začátku pěkně zostra, divák se párkrát lekne až vyskočí z křesla. Žádné zdlouhavé čekání do poloviny nebo dokonce na závěr, jak je poslední dobou zvykem a divák si spíše ukouše nehty nudou než strachem. Začátek je nenápadný, sem tam skřípnou dveře, nějaké to tlesknutí, ale vyloženě nic zásadního. A právě tohle Wan zvládl dokonale, na takových maličkostech vytvořil dokonalou atmosféru, kterou neměl horor ani nepamatuji. Na rozjezd tedy nečekáme dlouho a hned potom se setkáme s pár nadpřirozenými bytostmi. Najednou je závěr, přijde excelentní vymítání, pro které mám vždy slabost. Sedím stále jak zabitý a čtu závěrečné titulky, protože jsem si konec nepřál. Další zhlédnutí je jistá věc a snad co nejdříve, protože jednou mi tento horor nestačil. Teď už nezbývá nic jiného než čekat na to, co nám James Wan naservíruje příště a já vkládám všechno právě do Insidious Chapter 2 a budu doufat, že třeba někdy vznikne i Conjuring 2 .. 10/10 = 100% ()
90% - Bez debat jeden z králů žánru... ()
How Amityville meets The Exorcist aneb priemerný, ničím výnimočný priebeh a gulervúci záver, za ktorý mám sto chutí prihodiť o hviezdu naviac (ale neprihodím). Problém vidím možno sám v sebe, pretože mám napozeraných toľko hororov, že ma kdejaké lakačky - i keď dobre premyslené - nevedia príliš vystrašiť ani zaujať. P.S. Nerozumiem jednej veci. V Amityville stačilo z domu utiecť, tu však bol démon na rodine "prilepený ako žuvačka" a pritom v oboch prípadoch mali čo do činenia s démonom/duchom dvojka Warrenovcov. Trocha nedostačujúce oddôvodnenie ich potrebného zásahu (možno stačilo len včasne skoro utiecť, ale Warrenovci si chceli privyrobiť, haha). __ Po zhliadnutí snímku som si uvedomil, že komentár k The Conjuring je v poradí mojím 666tym. Náhoda?:) ()
Ameriku jsme sice neobjevili, ale James Wan ukázal všem záda jako Usian Bolt pár let zpátky. The Conjuring považuju za jeden z nejlepších hororů tohoto subžánru vůbec, který je samozřejmě podepřený standardní duchařinovou páteří, ale je tak nablýskaný a namakaný, že to prostě nelze zhodnotit jako "dyť je to pořád to stejné". Ano, jako hororový fanoušek mám takové filmy rád, takže nemám problém hodnotit za plný počet všechny povedené (haunted) duchařiny, ale James Wan v The Conjuring přidává kromě pro něho standardně zvládnutých hororových prvků také na Insidious navazující a pro mě velmi chutně rozpracované téma "démonologie", tedy lidí (styloví Wilson a Farmiga), kteří mají jistý mastering (viz. Krotitelé duchů) a pomáhají postiženým hauntingem. Pravdou je, že tohle sice dodává divákovi malinký pocit pevnosti kramfleků, který jde proti děsivost zasévajícím prvkům, ale na druhou stranu potom lze očekávat nevyhnutelné vypálení ze všech hlavní, což opravdu dodává tomuto kusu něco navíc, z čeho bylo v kině místy slušné pozdvižení. Propracované, vyspělé, vyvážené, nečitelné (na rozdíl od Sinisteru), gradující, zakončené (na rozdíl od Mamá) a představím-li si v kině diváka žánru neznalého, tak i svěrač povolující. Tohle je letos numero uno. Doporučuju! ()
Minimálně od The House of the Devil tu nebyl formálně opojnější horor. Wan je ale bohužel klasicky delší, než by být měl a filmu proto chybí tempo a výrazněji prokreslené postavy, které by tak banální story utáhly déle než jedno dějství. ()
Působivý, chytře natočený, sympatický herci, neokoukané lekačky, nic víc není potřeba. Z těch rychlokvašených hororů posledních let je tohle vyloženě klenotem, sice jede podle klasické linky, ale v té hutné atmosféře se to dá odpustit. 70% ()
Jako přípravu na The Conjuring 2 jsem dal podruhé možnost podle mě zbytečně přeceňované jedničce. Říkal jsem si že jsem jí třeba na poprvé křivdil, ale opak je pravdou a já snižuju svoje hodnocení ještě o hvězdu níž. A ještě s větší obavou si budu pouštět dvojku. Nefunkční lekačky, bez napětí a na můj vkus hodně odbitej konec. Mnoho povyku pro "nic". ()
James Wan jen potvrdil, že áčková hororová scéna nejenom pořád ještě dejchá, ale ona dokáže divákovi i pořádně zatopit pod kotlem, a to je v současný době plný sračkoidních kravin bez špetky atmosféry vážně pecka. Wan taky dokázal, že se horor dokáže obejít i bez řezání končetin a stovky lekacích scén, vypatlanejch krav v bikinách (i bez bikin), který místo toho, aby utíkaly, tak radši řvou, a když už utíkají, tak se rozsekají o první kořen v zemi. Vytvořit pořádně kulervoucí atmosféru ale umí nejenom Wan, ale i další mistři v oboru nám během poslední doby rozjíždějí solidní jízdu a já se hrozně rád svezu. Po vynikajícím hororu Sinister a neméně perfektním filmu Mama přichází další nářez, kterej bez debaty zaslouží plnej počet. Ústřední dvojice herců nemá vůbec žádnou chybu, Patrick Wilson je sympaťák a Vera Farmiga je vážně retro sexy. Nejenom, že film staví na atmosféře, ale dokáže ji stupňovat až k nebesům, zatímco si hraje s divákem jak duchové s postavami ve filmu. Až na úvod (kdy se rejža nebojí tahat esa z rukávu hned během prvních vteřin filmu, aniž by vypotřeboval vatu na zbytek filmu) se ze začátku neděje skoro nic, ale ve svý podstatě se toho děje spoustu, a v tom je ta krása. A když se to potom rozjede, jede to až do konce naplno a film uteče jako voda. V několika scénách jsem měl docela nahnáno, a to nejen díky kvalitním lekačkám, ale taky kvůli prvotřídní atmosféře a spoustě hrůznejch výjevů. Vedle hutný atmosféry musím pochválit taky super zvuk, protože měl člověk skoro pocit, že se otřásá celej sál. ()
Početných rodin, které chtějí (popřípadě jsou okolnostmi donuceny) začít znovu, a přitom se nastěhují do starého domu, jenž je shodou okolností obýván temnými silami (nejčastěji duchy předchozích, tragicky zesnulých majitelů), už začínám mít pomalu, ale jistě plné zuby. Chápu, že je složité přijít v dnešní době s něčím novým (obzvláště pak v tomto žánru), ale je opravdu nutné, aby horory budily dojem pásové velkovýroby? Nejnovější počin Jamese Wana není vyloženě špatný, zaujmout 100x opranou látkou s nálepkou "podle skutečné události" je však sakra těžké a ne každý to dokáže. Krom průměrného scénáře a ničím nevybočujících postav (kupříkladu taková Vera Farmiga se mi mnohem více líbila v "Sirotkovi") je asi největším problémem mizerné načasování. Možná to pociťuji jen já, těžko říct, ale v místech, která jsou jako stvořená k tomu, aby divák skutečně nadletěl i se sedačkou, jsou lekačky tak rychlé, že skončí dřív, než si je mozek vůbec stačí uvědomit a patřičně na ně zareagovat (viz. nápaditá momentka s letícím prostěradlem). Co se děsivosti týče, opravdu mrazivě působí pouze tři scény, a to úvod s panenkou (ano, v této oblasti si je Wan jistý jako v žádné jiné), nečekaný seskok ze skříně a "čarodějnice" chovající panenku v houpacím křesle. Nicméně... I přesto, že se Wanovi "V zajetí démonů" nevyvedlo tak, jak by se mu vyvést mohlo, budiž mu připsáno k dobru alespoň to, že měl snahu natočit horor ve stylu osmdesátek a chvílemi to tak i vypadá.;-) P.S.: Jak pronesl jeden ze zdejších uživatelů, trailery jsou zlo, a v tomto případě to platí dvojnásob - pokud nechcete vidět všechny lekačky dopředu, tak se jim vyhněte obloukem. P.P.S.: Nejlepším (tzn. nejnapínavějším, nejmrazivějším a nejlépe končícím) hororem Jamese Wana pro mě i nadále zůstává "Zlověstné ticho" a ač nemám ráda remaky, tak věřím, že "Dětská hra" by pod taktovkou tohoto režiséra nemusela dopadnout vůbec špatně.;-) ()
Ach jaj, to zas dopadlo. Absolútne nechápem, prečo je tento horor tak strašne nadhodnotený, zatiaľ čo niektoré filmy, napr. The Divide sú zase hrozne podhodnotené. Prvú hodinku sa vo filme skoro nič nedeje, iba pár krát vrznú dvere, otvorí sa skriňa so šatstvom, pár tlesknutí, pár krát poťahanie za nohu (niečo podobné ako v Parasomral Debility), jeden mŕtvy pes, jeden rozpleštený holub a jedna vlasatá strapatá baba na skrini. To je asi tak všetko. Hrozná, ale hrozná nuda. Musel by som to pozerať sám, hlboko v noci a najlepšie niekde v suteréne v Amityville dome aby prišla tá dlho očakávaná hororová atmosféra. Ale bohužiaľ, bol deň a sedel som, i keď sám, ale predsa len u seba v obývačke, takže som sa musel uspokojiť iba s občasným zanadávaním, že prečo len som sa na to dal a prečo to tak všetci ospevujú. Omnoho lepší dojem som mal zo Sinistera alebo z Mamy. Ku koncu to trocha zachránil samotný exorcismus, ale to už na celkový dobrý dojem nestačilo, pretože potom prišiel koniec a ten bol ako cukríček z romantického románu. Lepší by nenapísala ani Rosamunda Pilcher. Jediné čo vo filme fungovalo, snáď okrem kamery, bola Vera Farmiga, skvelý výkon, radosť pozerať. S odretými ušami dávam 50/100, z toho 2* patria Farmige. ()
ALE FUJ...!!! Takhle ošklivě mě strašit! Takovýho hodnýho kluka, jako jsem já. A to se normálně démonů nebojím, nanejvýš toho, co na mě občas zle kouká ze zrcadla při holení. A z některých hororů odcházím ne vystrašenej, ale nasranej. Na duchy i na scénáristu. Obzvlášť když zabíjí ducha předlohy, tahá mě za fusekli nebo rovnou za nohu. Jenže tentokrát ne! Naopak. Při závěrečných titulcích jsem zažíval takový zvláštní pocit. Povznášející, řekl bych. Prostě jsem se vznášel, no... I s tím křeslem (řada F, sedačka 13), ke kterýmu jsem byl přikurtovanej policejními želízky. Napsal bych o filmu víc, ale furt mě ruší bouchání dveří v našem baráku. Asi průvan, nebo co. Jdu to zkontrolovat. Počkejte tady a ničeho se nebojte, hned budu zpátky. „Haló, je tady někdo?“ Nikde nikdo... П Tyhle dveře to nebyly... П Tyhle dveře taky ne... Ještě se pro jistotu podívám do té staré velké skříně... ▇▇Ī▇▇ ... ▇▇ͼͽ▇] BAF ! ()
Rodinný horor. ()
Moc mě to nebavilo, nepřišlo mi to nijak zvlášť strašidelné (spíš přiblblé), a tak nějak celkově mě to vinou své dějové předvídatelnosti a v podstatě nulové scenáristické invence minulo (film jsem navíc viděl v děsivém českém dabingu, který ten film úplně dorazil). Postavy se tam klasicky chovají jak idioti, obsazení jsem shledal dosti nesympatické (Veru Farmigu fakt nemusím a herecký antitalent Ron Livingston pro mě pro změnu už navždy bude Jack Berger ze Sexu ve městě - v tomto filmu je jeho postava navíc neuvěřitelně pasivní a v podstatě zbytečná), a ta omáčka kolem, že je to "podle skutečných událostí", mi je akorát k smíchu. Obecně mi asi unikají důvody vysokého hodnocení i popularity tohoto filmu, pokud tedy těmi hlavními není (na ČSFD tak rozšířený) nedostatek vkusu a příchylnost k pokleslým komerčním žánrům. ()
Neptejte se mě prosím vás na tenhle film. Nikomu neodpovím. Mohl bych se totiž při psaní odpovědi opětovně posrat. A to nemám zapotřebí, několikrát mi to stačilo u sledování tohoto filmu.... Děkuji ()
S horory, podle skutečných událostí, je to těžké. Je totiž velmi tenká hranice mezi seriozně pojatým hororem a hororovou parodií. Zvláště když v nich vystupují postavy, které mají reálný půdorys, jako v tomto případě manželé Warrenovy specializující se na paranormální jevy a "chytání" duchů. Patrick Wilson je natolik vynikající neherec, který vyniká ve svém projevu zbavením se všech emocí, že jsem si ho oblíbil a jeho věta "Ve jménu Boha, posílám tě zpátky do pekla" se pro mě stala v jeho příšerně nepřesvědčivém podání kultovní. Pro jeho filmovou manželku měli vybrat někoho podstatně mladšího, protože Vera Farmiga byla ve své roli příliš přestárlá. Na jejich služby se obrátila sedmičlenná rodinka Perronových, které po nastěhování do nového domu terorizuje duch oběšené čarodějnice, která je pěkně vyvedená, ale režisér divákovi na její prohlédnutí dal sotva pár vteřin. Duchů v domě mělo být údajně víc, ale zmatené vysvětlení (nebylo jediné) mně nešlo na rozum a shánět se po dalších entitách nebudu. Po půlhodinovém rozjezdu, ve kterém se nic nedělo, se film přelil k obehraným lekačkám, jako vrzání dveří, samovolně se otevírající skříň, tmavý kout a vrcholem byla hra zvaná "tleskací schovka", jejíž velký potenciál zůstal hrubě nevyužitý. Zaujala mě působivě vybalancovaná hra světla a stínu, ale jinak obří nuda, a nechápal jsem, kde byly ty děsivé scény, které mnohým divákům naháněly děs ještě ve spaní a několik dní po projekci. Asi se přede mnou schovaly nebo si hrály na schovku, ale nezatleskaly. Nelekl jsem se ani jednou. Po té natahované nudě přišla poslední třetina filmu a v ní avizovaný a údajně nepřekonatelně strašidelný exorcismus. Jindy poměrně přesvědčivá Lilly Taylor tady řvala a blbla s hadrem na hlavě na židli a to trvalo asi pět minut. Dral se na mě smích, ale prosím pěkně, to nejhorší teprve přišlo. Po této scéně byl konec, na autentických fotkách jsem si ještě prohlédl, jak zahrané postavy vypadaly ve skutečnosti, a nejnudnější horor za poslední dobu odkráčel strašit neznámo kam. Ani pokus o druhé pokračování, ani žádný bubák během ani po závěrečných titulcích. Zkrátka KONEC. Film to zrovna nebyl krátký, ale tak odfláknutý konec abych pohledal. Pan Wan byl pro mě kdysi invenčním a nadějným režisérem. Jeho styl a posedlost škaredými panenkami (i tady jsem se dočkal) mně zrovna dvakrát neimponoval, ale po "Insidious" je tohle další horor, který už si vícekrát nedám. 20% ()
Stručná přehledovka ověřených duchařských tropů. James Wan (a kameraman John R. Leonetti) umí pracovat s pohybem, takže kamera se obratně proplétá stísněným prostorem strašidelného domu a nepříjemné napětí budují i spousty transfokací. Jenže co naplat, Conjuring je hlavně přístupnou encyklopedií všeho, co v duchařských hororech fungovalo v posledních čtyřiceti letech – bouchání dveří, tmavé sklepy, houpací křesla, panenky, mrtvá zvířata, exorcismus, bledé dívky s dlouhými vlasy, bledí chlapci ve tmavých uniformách, hrající skříňky, čarodějnice a paranormální vyšetřování. Wan sice zručně rekapituluje dějiny žánru (každá třetina filmu referuje k jiným duchařinám), ale nic moc nepřidává. Nejsmutnější je, že všechny ty nádherné kamerové hrátky mizí ve chvíli, kdy nastupují lekačky a Conjuring se stane tradiční přehlídkou jump scarů. ()
Neoriginálne ale efektívne. Strašenie 100 + 1, alebo ako James Wan definitívne potvrdil, že je kráľom amerického komerčného hororou. Bál som sa a bolo to fajn ()
Řečeno slovy klasika, mnoho povyku pro nic resp. trochu toho nevinného průvanu, pokud tedy nejste chabrus na záda. Jinak řečeno (když už jsme na filmovém serveru) slovy L. de Funese- prima, primisima, pouze je to takové utahané, cajdácké, chtělo by to pořádně napružit. Klidně mě sežerte, ale vyjma samotného (více než slibného) úvodu se Wanovi (až na pár světlých vyjímek) nedaří patřičně navodit, natož vygradovat, tu správně hutnou atmosféru a tak paradoxně sympatičtější mi bylo těch pár (vtipných) odlehčení. Nebojte, nebudu spoilerovat, pouze (pro již zasvěcené) napovím, že hlavní úlohu v těchto scénách hrál „Honza (troj)Tleskač“. Suma sumárum. The conjuring je poctivá filmařina, sympatická (lahodící mému oku) stylizace do sedmdesátek a .... notně neoriginální scénář „na jistotu“ přežvíkající již několikrát přežvíkané, což by ještě samo o sobě nevadilo, jenže místo jako soubor toho nejlepšího dotáhnutého k dokonalosti, působí snímek jako jakýsi slepenec, který jakoby se nedokázal rozhodnout, čím chce (víc) být a do lehkého nadprůměru to tak vytahují až samotní sympatičtí herci, to především ústřední „vymítačské“ duo V. Farmiga- P. Wilson. Pravda, to samé lze však říci i o celé posedlé rodince. Největším kámenem úrazu je však staré známé (ne)otřepané „méně je více“ a tak paradoxně ty Wanovi tolik oblíbené hrátky s divákem (vrzání, bouchání...) přestávají s postupujícím časem bavit, ba co víc, starají se o postupné rozmělnění atmosféry, narozdíl od (již zmiňované) gradace. Navíc jsem nabyl dojmu, jakoby se Wan (překvapivě) bál více zariskovat a vsadil na (již zmiňovanou) jistotu. Někomu to možná ke spokojenosti stačí, já očekávám resp. vyžaduji více.Výsledný resultát: král (W. Friedkin) je pouze jeden a (korunního) prince si já představuju zcela jinak. Na druhou stranu nutno Wanovi přiznat (nikoliv však přičítat k dobru), že tentokrát se nejedná alespoň o fantasmagorii typu Insidious, nýbrž vcelku sympatické rodinné drama s hororovými (byť jak vidno fanoušci žánru jsou jiného názoru) prvky. 60% ()
Reklama