Režie:
Hoon JangScénář:
Sang-yeon ParkKamera:
Woo-hyung KimHrají:
Ha-kyun Shin, Soo Ko, Seung-soo Ryoo, Chang-seok Ko, Ok-bin Kim, Je-hoon Lee, Seung-ryong Ryoo, David Lee, Jin-woong Cho, In-gi Jeong, In-ho Jang (více)Obsahy(1)
V posledních dnech korejské války, kdy již probíhala mírová jednání, přijíždí armádní komisař k jednotce, která nadále svádí boje o strategický bod, jenž má rozhodnout o nové hranici mezi Severem a Jihem. Zatímco vyšetřuje okolnosti zabití velitele, poznává komisař vztahy mezi vojáky uvnitř jednotky, ale i napříč frontovou linií. Podobně jako ve svém druhém filmu, akčním thrilleru Secret Reunion, se režisér Jang Hoon věnuje otázce rozdělení Korejského poloostrova. Ačkoli hlavní atrakcí tohoto válečného eposu představují spektakulární sekvence ukazující peklo války, hlavní silou vyprávění jsou působivě vykreslené charaktery na obou stranách bitevního pole. (Filmasia)
(více)Recenze (74)
Velmi naturalisticky podaný pohled na to, jak to vypadá, když už jsou kluci na dně a bojiště se mění v pole mrtvých a kde se slévají obě strany, ale už bez boje. Film, který si vyžádal obrovské množství komparsistů, kteří vytvářeli zem, po kterém ještě chodilo a bojovalo pár těch zbylých a to ke konci už zcela zbytečně. Korejci si ve skutečnosti užili té války moc. Četla jsem o třech a půl milionech mrtvých, možná na jiném místě, možná dohromady, ale je to zoufalost sama, pomyslet jen na to, že k tomu ve většině případech nemuselo vůbec dojít. Ta trochu patetická struna jim budiž odpuštěna, protože u nich je téměř samozřejmostí. ()
Vojnove filmy velmi nemusim, i hlavne vdaka presytenosti patosom (co je crta charakteristicka transnarodne). Front Line sa vsak v tomto smere drzi na uzde. Zname antivojnove posolstvo o nezmyslenosti vojny, dopadu na psychiku podava presvedcivo i vdaka dobrym hereckym vykonom, dobre napisanym dialogom a neciernobielej charakterizacie postav. 7/10 ()
,,VÍTE PROČ PROHRÁVÁTE? PROTOŽE NEVÍTE, PROČ BOJUJETE!“ ... ,,A PROČ TEDA BOJUJETE?“..... /// Jak už říkal obrlajtnant Makovec:,,Disciplína, vy kluci pitomí, musí bejt.....“ a tak je Kang převelenej na Východní frontu (na Ural? Korea vole!). No von je to vlastně jen kopec u 38. rovnoběžky, ale kurevsky důležitej (ropa? Korea vole!). Pokus o vystižení atmosféry těch skutečnejch dnů, korejská komplikovanost povah a běhání po kopci za rykotu zbraní a bouchání granátů. Příměří v nedohlednu, kolem řádí ,,2 sekundy“ (mimozemšťan? Nebuď zvědavej!), někoho trápí záhada kolem ,,Pohangu“ a tím vším - včetně solidních válečnejch scén se tvůrci snaží apelovat na nesmyslnost války, svědomí i přátelství. Prostě Korea. V každým filmu musí bejt všechno! Samozřejmě, že dávám 4*, byť mě víc jak ¾ filmu citově ani emočně nevyčerpávaly (což je ale můj problém). Taky nečekejte žádnej masakr či jatka. Jen dobrej válečnej film o Korejcích a tý jejich válce (,,SBOHEM, BOJOVALI JSTE DOBŘE“). Já se pak v závěrečný bitvě dočkal (lehce) i těch emocí. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Jsem za každou válku proti komoušům. 2.) Zjistím, co se stalo v Pohangu 17.8. 1950 (a taky tě zajímalo, kdo byl 2 sekundy!!!). 3.) Thx za titule ,,Klimun“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR ne AKCE *** NAPĚTÍ * ()
Solidní válečný biják z Koree od šikovného Janga Hoona. Nedosahuje sice kvalit My Way či Brotherhood of War, ale pořád obstojná záležitost. Solidní technická stránka, skvěle natočené bitvy ( škoda,že nebyly téměř krvavé) a překvapilo i zabíjení svých vlastních vojáků. Slušné. 75% ()
Moc hezký příběh, na kterém oceňuji především to, že není jednostranný. Nemá jen jednoho hlavního hrdinu, má jich několik. Proto si každý může vybrat toho svého. Tím, že se film nezaměřuje na jednotlivce, ale na celek, je to pro diváka ještě bolestivější a intenzivnější. Vedle skvělého Go Sooa a Shin Ha Gyuna, musím zmínit ještě (zatím) ne příliš známého Lee Je Hoona, který mě film od filmu těší víc a víc. Když člověk nabídne své srdce dobrému válečnému filmu, musí počítat s tím, že ho může mít na konci zlomené. A přesně to se mi stalo. Hun Jang mě opět nadchl. Hodně silný zážitek. 5* ()
Místy skutečně koncentrované (divácké) utrpení. Pane, doroste mi ta ruka, až budu velká? [Filmasia 2011] ()
Je to celkom dobrý vojnový film z juhokórejskej produkcie. Má dosť dobrý príbeh o juhokórejskom dôstojníkovi, ktorý je vyslaný na prednú líniu, kde má vyšetriť smrť veliteľa, čo sa mu aj podarí a je pripojený k vojakom na dobytie jedného bezvýznamného kopca na hraniciach oboch bojujúcich strán, kde spoznáva absolútnu nezmyselnosť vojny a hlúposť na veliteľských pozíciách. Spracovanie ma ale skôr sklamalo, dĺžku filmu by som ako problém nevidel, tempo filmu je celkom slušné, ale problémom je, že viacero prvkov ma tu nezaujalo vôbec alebo boli nevhodne použité. Film by sa dal rozdeliť na štvrtiny, prvá síce zoznámi s postavami, ale až na pár scén ma moc nebavila, druhá je zase dosť vydarená, poteší boj o kopec alebo zaujímavá línia s naplňovaním krabice obomi stranami. Tretia štvrtina na mňa pôsobí príliš zbytočne a miestami aj nudne a záverečná to opäť vylepšuje. Takže sa dá povedať, že s polovicou filmu, konkrétne s druhou a štvrtou štvrtinou som spokojný dosť a so zvyškom už až tak moc nie. Ale aj tak vôbec nie som spokojný s tým, ako je tu podaná hlavná myšlienka. To, že chce film poukázať na nezmyselnosť vojny mi určite neprekáža, ale menej je niekedy viac a tu už niektoré scény a nie je ich málo prechádzajú do takých extrémov, že miesto emotívneho zapôsobenia som mal z nich skôr pocit až paródie a tak na mňa film nezapôsobil ani zďaleka tak, ako by mal. Akcie tu nie je až tak moc, ale je celkom slušná. Celkovo je už klasicky výborne natočená, je tu jedna hlavná bojová scéna, dobývanie kopca, ktorá je veľmi dobre zvládnutá a zaujala ma hlavne zaujímavá kamera a okrem toho sa tu ešte občas nájde nejaká viac alebo menej zaujímavá kratšia prestrelka. Herecké obsadenie je bez problémov, výborný Sin Ha - gyun v hlavnej úlohe, o nič nezaostáva ani Go Soo alebo charizmatický severokórejský veliteľ Ryoo Seung-yong. Z réžie mám rozporuplné pocity, na jednej strane z akcie, vizuálu a podobne mám veľmi dobré pocity, s tým nie je problém, ale ako som spomínal, scény zameriavajúce sa na nezmyselnosť vojny a silnejšie emócie zase nefungujú takmer vôbec, čo ma veľmi mrzí a pri kórejskej produkcii ma to aj dosť prekvapilo. A technická stránka je samozrejme výborná. Veľká škoda, po väčšine stránkach dobre zvládnutý vojnový film, ale tých pár nedostatkov pôsobí až moc výrazne. Myslím, že so schopnejším režisérom by to dopadlo omnoho lepšie. 62% ()
Na Korejce celkem nepatetický protiválečný film s několika scénami, které nejsou zrovna obvyklé v korejských filmech (Pohang). Úvod mohl být kratší a fungovalo by to stejně, jinak zásadní výtky nemám. ()
Je docela jasné, proč má korejský film poslední dekády takový vřelý ohlas. Korejci jsou totiž bravurní řemeslníci, pouští se do atraktivních témat, umí své filmy napumpovat akceptovatelnou dávkou patosu a afektovanosti a jejich tvorba na západního diváka nepůsobí vyloženě exoticky. ______ Při hodnocení Přední linie se někde uvnitř mé hlavy přetahuje nenáročný divák, který si užil pulzujících emocí a výborně nasnímané válečné vřavy s tou druhou půlkou mého diváckého já, jenž nemůže přehlédnout, že Hung Jang do svého díla zahrnul de facto 100% kliše spojených s válečným žánrem a nenabídnul vůbec nic nad to, co už do svých snímků zapracovala kvanta filmařů před ním. Při hvězdičkování na CSFD ovšem většinou dávám o něco větší váhu samotnému diváckému zážitku, než racionálnímu zhodnocení, takže nakonec zůstávám u pěkných 70%. ()
Súhlasím s Thomassim, Predná línia je bezpochýb najlepší vojnový film roku. Popravde, konkurencie veľa nebolo, ale keby aj, kórejci to podali znova natoľko veľkolepo, že by si svoje prvenstvo určite obhájili. Neviem ako to kórejci robia, ale na ich filmy všeobecne a vojnové zvlášť sa vždy teším. Pred zhliadnutím som sa často pýtal sám seba, či má šancu byť lepším filmom ako Putá vojny, ktorý spolu s Ryanom prezentujú maximálny kvalitatívny strop vojnového filmu. Najväčším problémom filmu je, že uspokojí predovšetkým priaznivcov vojnového žánru, naopak Putá vojny svojím dojímavým príbehom o dvoch bratoch, rodine a láske dokáže uspokojiť takmer každého, dokonca i nežné pohlavie. Napriek tomu skvelý film, výborné akčné scény, hlavne nekonečné bitvy o kopec, dobrá dejová linka so schovávaním jedla a alkoholu medzi nepriateľskými stranami a asi najviac potešili scény so sniperom, nazývaného "Dve sekundy". Postavy sniperov mi vo filmoch pripadajú vždy zvlášť zaujímavé. Filmu chýbajú jedine dojímavé scény. Putá vojny ostávajú neprekonané, napriek tomu dávam plný počet aj keď s prižmúreným okom. 90%. ()
Toto je jeden z najlepších vojnových snímok, aké som kedy videl. Je to už dlhšie, čo som tento vojnový snímok videl, ale stále ho mám v pamäti. Opäť tu sme svedkami vojnového pekla v 50.rokoch medzi oboma Korejskými štátmi a je tu vklinený motív vyšetrovania zrady či spolupráce s nepriateľom a tak na front vyráža v utajení vojak, ktorý tomu má prísť na kĺb. Inak tu je ešte tiež motív lásky a ostreľovača - viac prezrádzať nehodlám. Inak veľmi solídne natočená vojnová dráma s dobrou kamerou, strihom, hercami, postavami, kostýmami, hudbou, ako aj vojnovými scénami. ()
,,.... věděl jsem proč bojujeme...ale už je to strašně dávno. Zapomnělm jsem...''' Po včerejším protiválečném Welkeom tu Dongmakgol jsem si řekl, že si dám ryze válečný film, když už tedy válka v Korei. A víte co? Tohle bylo snad ještě protiválečnější než ta poklidná vesnička Dongmagkol. Film zprvu vypadal jako detektivka z války v Korei. Někdo v jihokorejské armádě u frontové linie zastřelil zblízka důstojníka a navíc byly zachyceny dopisy severokorejců u jihokorejských vojáků. Někde je tedy v jednotce vrah a zřejmě i špeh, který je v kontaktu s komunistickou armádou. Jenže po příjezdu na frontu se ukáže, že není vše tak jednoduché jak na první pohled vypadá. S komisařem tak u jednotky strávíme poslední část války i toužebně očekávané a dlouho projednávané příměří, během nějž se ovšem neustále bojovalo, protože každý získaný metr země se počítal... Válečné scény byly dechberoucí a Jižní korea je v tomto opravdu na světové špičce. Nemám nic co bych filmu vytkl. Byla tam i řada velmi silných momentů, které však byly oproštěny od patosu a asijského afektovaného přehrávání. Pokud někde došlo na slzy pak byly jednoznačně na místě. Divák si tak při sledování tohoto filmu znovu uvědomí zrůdnost války jako takové i nesmyslnost tohoto konfliktu pokud se oprostíme od politiky a uvědomíme si, že proti sobě stáli Korejci. Za mne je to 5 zápalek z úschovny ve dně bunkru. * * * * * ()
Silná, realistická vojnová dráma, ktorej problémom sú paradoxne zbytočne vyhrotené a emočne vypjaté scény. Inak výborný príbeh o zbytočnosti ozbrojených konfliktov a napätí, ktoré medzi oboma Kóreami vládne po dlhé dekády dodnes. Trochu doleštiť a upraviť scenár, predĺžiť niektoré scény a pritlačiť na krutosti a nezmyselnosti, a bolo by to takmer dokonalé. 70% ()
V Jižní Koreji je opět k vidění vynikající válečný film, který se zaměřuje na otázku rozdělení Koreje,(stejně jako kdysi Joint Security Area, Double Agent a mnohé jiné snímky). Místo válečných sekvencí však hlavně oceňuji dokonale propracovaný scénář, psychologii postav, které nejsou černobílé. Peklo války člověka deformuje do něčeho mnohem horšího, než je zvíře... Těší mě to nenásilné vykreslení druhé strany, snaha proniknout do motivace bojujících. Vskutku působivé, nikoliv laciné, vydírací, nebo velmi chtěné na efekt jako Taegukgi - Pouta Války. Jak vidno demence politických vojenských špiček je věčná, někdy však bohužel ne tak zjevná jako v 1.sv., jak to parodicky, ale pravdivě zobrazovala Černá Zmije. Další devizou filmu je vynikající kamera, především v hlavní roli Go Soo (Green Rose, Some, Into White Night), který vyrostl ve skvělého herce, tohle je zatím jeho nejtěžší role a zhostil se jí s bravurou. ()
Válečná roztahaná próza, která se možná snaží o hlubší podtón, no nedaří se. Myšlenka je fajn, no celkový dojem poněkud znuděný a to se v daném žánru nesmí stát. Jak mohu usínat, když kolem lítají kulky a žene se na mne šikmooký samuraj, nemyslitelneeé... 5/10 ()
Korejská duše je jiná a tím pádem i jejich válečné filmy, zatímco jejich odlišnost přímo zbožňuju v romantickém žánru, tak u válečného mi chvílemi až vadí, zpěvánky polokastráta nejsou tím pravým ořechovým, co by mě dokázalo dojmout. Po monumentálnějších Poutech války a stylizovanějším Pohwa soguero je Přední linie mým třetím korejským válečným filmem a znovu mne tak trochu zklamal, zdá se mi, že Západ umí válku prostě líp. ()
Proč? Nač? Jak? Nikdo, a to myslím opravdu vážně, neumí ukázat absurditu války tak jako Jihokorejci. Teď jsme dokoukali a já místo jedné dvojky vína musela dát dvě. Jinak bych to snad nezvládla. Poslední půlhodina mě zase jednou srazila do kolen. A první "nehistorická" role Lee Davida, v které jsem ho viděla, je nezapomenutelná. ()
Technicky je film na skvělé úrovni a po téhle stránce není moc co vytknout. Bitvy jsou rovněž skvělé zpracované a hlavně přehledné. Trošku mi vadila zbytečně dlouhá stopáž, protože některé pasáže filmu jsou nudné a zbytečně natahované. Dialogy taky nejsou zrovna silná stránka, ale klady převažují nad záporama. ()
Přiznávám, že korejských válečných filmů jsem se přejedl už před nějakou dobou a všechny mi splývají do jednoho. Opět nechybí ryanovský vizuál, ale příběhově okoukané a herecky mdlé. ()
Umí ve válečném filmu překvapit ale nesmí moc kecat a natahovat protože oni to umí se nebát normální válečný příběh. ()
Reklama