Režie:
László NemesKamera:
Mátyás ErdélyHudba:
László MelisHrají:
Géza Röhrig, Levente Molnár, Urs Rechn, Todd Charmont, Jerzy Walczak, Balázs Farkas, Gergő Farkas, Sándor Zsótér, Marcin Czarnik, Levente Orbán (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Snímek se odehrává ve vyhlazovacím táboře v Osvětimi. Pojednává o Saulu Auslanderovi, maďarském Židovi a příslušníkovi tzv. Sonderkommanda, jehož členové byli od ostatních osvětimských vězňů zpravidla izolováni a měli na starosti ty nejstrašnější práce. Saul chce uprostřed mašinérie průmyslového vyvražďování důstojně pohřbít svého nevlastního syna. Film přitom připomíná až „umělecký horor" a poprvé v dějinách kinematografie ukazuje Osvětim jako chaotickou a přitom bezchybnou továrnu na smrt, jejíž chod musí udržovat sami vězni. (Film Europe)
(více)Recenze (405)
Rozpočet_ 1.5 milióna € // Tržby_ 9.6 milióna dolárov // Tržby v ČR*_ 300 571 KČ // Diváci v ČR_ 2 818 // Tržby v USA*_ 1.7 milióna dolárov ()
Absolutně debilní kamera zabila celý film. ()
Nakrútiť film tak, že kamera je zaostrená na hlavného hrdinu a všetko naokolo je rozostrené, je istotne veľmi originálne, ale to je asi tak všetko. Len sa pousmievam nad tým, ako sa podaktorí filmoví tvorcovia snažia byť originálni za každú cenu. Tento spôsob snímania je ako taký bonus ku mojej "obľúbenej" roztrasenej ručnej kamere. Iste, dalo by sa na to zvyknúť a aj by som sa vedel naplno ponoriť do toho desivého diania na obrazovke (ktoré vlastne ani nevidíme, keďže je buď mimo záberu, alebo je rozmazané). To by ale hlavný hrdina nesmel byť jedinec s totálne dementným správaním a navyše stvárnený veľmi toporným hercom (Géza Röhrig). Konanie hlavnej postavy ma iritovalo až do tej miery, že mi bolo úplne jedno, čo sa s ňou stane a vlastne ma preto nechávalo chladným aj všetko to, čo sa dialo okolo. "Saulovho syna" považujem za značne preceňovaný experiment robený hlavne na efekt, pri ktorom sa tvorcom, vďaka zvolenej forme a silnej téme, darí veľmi umne zakrývať všetky jeho nedostatky (obrazové kompozície, scenár, herecké výkony, hádam čokoľvek, okrem zvuku). Zaradené v zozname 1001 filmov, ktoré musíte vidieť, než umriete. ()
V úvodu filmu jsem byl ohromen prací s kamerou a těžkými dlouhými záběry a také jsem nikdy podobný koncept snímání herce neviděl. To jsem ale ještě nevěděl, že takhle bude natočen celý film. Po pár minutách, kdy z filmu nemáte skoro nic než hlavu hlavní postavy se mi záběry zdály zbytečně zdlouhavé, nepřehledné a ztrácel jsem se i v tak strohém příběhu. Film však splnil, co bylo jeho cílem - realisticky zobrazit atmosféru vyhlazovacích táborů. ()
Tento film určitě dokáže diváka pohltit atmosférou.Jinak je skoro bez děje. Saul chodil od ničeho k ničemu, divím se, že se mu to tak dařilo. Musím přiznat, že jsem se chvílemi ztrácela a dokonce i nudila. ()
Hodně inovativní styl snímání hlavního hrdiny, popravdě i dost šetřící peníze, nicméně atmosféru dotváří vskutku mistrně. Saulův syn je výtečný film, jenž už ale určitě nebudu chtít vidět znova, to je asi hlavní mé hodnocení tohoto díla. ()
Jak se má člověk zachovat, když se najednou ocitne v šíleném prostředí, nebo přímo v pekle? Jak se má zachovat aby přežil a aby se hlavně nezbláznil? Asi se začne chovat jako robot a vnímá jen to co musí. Reálněji to snad už ani natočit nešlo. ()
"Dnes budu zabíjet židy a holiče." - "Proč holiče?" ( cit. Rozprava o nenávisti, André Glucksmann) ()
Musím pogratulovať tvorcom za použitie kamery a vôbec vyzdvihnúť celú formu, pretože našli balanc medzi autentickosťou a explicitným zobrazovaním všetkého, vďaka čomu je film absolútne pohlcujúci, ale zároveň toho nikdy neukáže až príliš. Takto zvolená forma zintezívňuje silu príbehu, ktorý ani nepotrebuje komentár. ()
Šedá zóna po maďarsku a z pohledu jedince člena sonderkommanda ( z pohledu i vizuálního rádoby POV na které si oko diváka musí zvyknout ), který v tom vražedném stroji a smrti si usmyslí, že řádně pohřbí svého ( nesvého ) syna. Hodně silný film, velice originální a přestože se odehrává v likvidační části osvětimy ( zplynování, nakládání s mrtvými a spálení těl ) tak rozhodně neuvidíte nějaké zaostřené drastické scény jako v americkém hororu, ale atmosféra je velice skličující. Hodně tomu ubírá ta jednoduchá celkem absurdní dějová linka a taky ten útěk k řece do lesa - to je blábol, protože ve skutečnosti by sonderkommando nemohlo utésc z tábora ani kdyby měli pistole všichni. ()
Prakticky od první minuty začíná "exkurze" po koncentračním táboře, v niž snad ani není ten hlavní příběh tak důležitý. Částečně vidíte, ale především slyšíte co se děje... prosby v různých jazycích, naříkání, pláč, občasná střelba a tak bych mohl pokračovat. Zvuk je v tomto filmu to hlavní, co opravdu vtáhne do děje. Kamera se zabývá především Saulem, ten je při hledání rabína vlastně takovým průvodcem hrůzou. Scény jako plynové komory, jámy, či pece jsou něco nepopsatelného. Jednání Saula je k zamyšlení... trošku mě mrzí, že o něm nic nevíme, nevíme nic o jeho možném synovi, když už vidíme jeho tvář, je téměř bez emocí, Saul jednoduše přijde a zase odejde. Ve většině záběrů jeho tvář nevidíme, kamera ho ve stísněném prostoru pronásleduje, periferní vidění tu vlastně neexistuje. Formát filmu je jedinečný a dokonalý, málokdy jsem byl takto vtažen do děje. U příběhu mám pocit, že opravdu není tak důležitý, že tu jde především o to, co nevidíme, přesto cítíme. 80% ()
| Laokoon Filmgroup | Ďalšia silná výpoveď druhej svetovej, tentoraz ale z perspektívy väzňa Sonderkommanda, čiže divák sleduje tie najstrašnejšie veci, čo sa v tábore diali, priamo pred svojimi očami skoro celých 107 minút, čiže absolútna depresia a beznádej. Dej nás ale zavedie k jednému chlapcovi, ktorého väzeň pozná a chce ho logicky pochovať ako dôstojného človeka. A je to smutné. Scéna s jamami hrôzostrašná. A záver je absolútne výborný, možno až poetický. Viac TU. | Hodnotenie: 8/10 | ()
Prozitek koncentracniho tabora je tu tak sugestivni, ze jeste par desitek minut po skonceni projekce reaguje divak podrazdene a ustrasene na jakykoli silnejsi zvuk nebo cokoli, co je mimo jeho zorne pole. Autori filmu nastavuji pravidla tak odvazne a jednoduse a funguje jim to. Vedle Daleke cesty nejlepsi film o soa. ()
Že by nám Laszlo Nemes zprostředkoval jedno z nejdůležitějších filmových zpracování holokaustu? Alespoň posledních let? Někteří asi nebudou souhlasit pro jeho prostost, ale dle mého v tom právě tkví jeho síla. Jisté ovšem je, že se jedná o nejodvážnější a zároveň nejotevřenější pohled do nitra "konečného řešení židovské otázky". Jestliže Steven Spielberg mínil o Schindlerově seznamu jako o "pouhé díře po suku v prkně plotu", jíž divák nahlíží lidskému běsnění během šoa, při sledování Saulova syna se dívá rovnou přes onen plot. Byť stále hovoříme o filmovém plátně. Není třeba mít obavy z upřeného pohledu na záda či tvář židovského vězně pracujícího v Sonderkommandu v osvětimském krematoriu, poněvadž obrazy kolem jeho postavy jsou dostatečně výmluvné, až trýznivé. Dozajista je Saulův syn (nebojím se říci) velkolepě zrežírovaný a propracovaný film (zejména pak vizuálnost a zvuk), ale jeho přednost naopak spočívá v minimalistickém vyprávění. Je asi ukvapené, a především snadné, psát o něm jako díle mimořádném či svým způsobem jedinečném, avšak je nyní možné natočit ještě intenzivnější dílo k danému tématu? ()
Celý film koukat do zátylku pološíleného Maďara, který se navíc chová a jedná nereálně, neboť by ho náckové za to jeho pobíhání a tudíž nepracování na úkor jiných, kteří musejí makat, a on jen pořád pobíhá a shání rabína, už několikrát museli zastřelit nebo zplynovat, kdy navíc je známo, že se všichni tam chovali spíš jako poslušné ovce, moc neoslnil ani neoslovil. A to i z důvodu poměrně plytkého děje, nepřehledného POV zpracování, které nesnáším i v pornu, v poslední době tolik populárních dlouhých záběrů, které nejsou tolik divácké a mnohdy zbytečné, ale jsou strašně oceňované, tak jimi budou asi točit všichni a můžeme propustit všechny střihače. Chudák klipovitý Tony Scott, ten se musí obracet v hrobě. A ještě k filmu, taková Šedá zóna s podobným tématem mi přišla filmovější, syrovější, koukatelnější a příběhově košatější. Takže zase Oscara získal film, kde vítězí téma a forma nad příběhem. ()
Protagonistou je vězeň, Žid z koncentráku, příslušník tzv. Sonderkommanda, jehož členové byli od ostatních osvětimských vězňů zpravidla izolováni a měli na starosti ty nejstrašnější práce - zkrátka dělali práci za nácky, kteří "jenom" dohlíželi... Film to je jiný, podle tradičních měřítek ho lze jen těžko hodnotit, protože nemá příliš nosný a záživný příběh a po většinu stopáže sledujeme zaostřená protagonistovo záda a nezaostřený zbytek. Ovšem stejně víme, co se okolo děje a není důvod z toho dělat show. Protagonista ty hrůzy taky poněkud přehlíží (v rámci sebezáchovy se od toho disociuje), což jde vidět z hereckého projevu a tudíž to pojetí stylu vlastně zapadá do celkového konceptu vyprávění. Dokážu ocenit umělecký záměr, ale mě to dostatečně nezainteresovalo. Zkrátka mi to nabídlo moc málo. Ovšem kdybych na tom byl v kině a měl v sobě dávku LSD, tak bych tím mohl být dost uhranut a mluvil bych jinak... Dokážu si představit, že to může být docela síla, ale já to asi neviděl ve správných podmínkách. ()
Jeden z nejmocnějších zážitků, publikum po skončení povalené (jako) trefené jateční pistolí. Značnou dobu jsem přemýšlel, zda by nebyla rozostřená halucinogenní subjektivní point of view lepší, kamera přisocaná na hlavní postavě budila dojem objektivy, (zatímco) hrůzy světa tehdejšího (aktuálně: v čem jsou koncetráky, gulagy apod. lepší než IS) rozmlžené, přesto dělala na mne objektivita dojem jakési pervérzní reality šou (a nevím, proč mi vytanul na mysli Hostel) - hm, možná záměr (a včem jsou reality show jiné, že?). A ne. Fyzicky nepříjemný film, neskutečně akční, velkou část se mi chtělo zvracet. Přesto se nejedná o film depresivní, SPOILER: hrdina se dočká Spasení (zde mi vytanul Bressonův Odsouzený k smrti uprchl), v konečném součtu než obžaloba čehokoliv, působí mysticky a univerzálně. Ostatně myslíte, že název Pavlův (Šavlův, Saulův) syn je náhodný? (PS: Geniální Nymanovy Time Lapse mixovanou s Nomiho The Cold Song z traileru se nedočkáte.) ()
Zdařilý film na vážné téma. Ve filmu bylo použito mnoho reálných faktů, jenž se v Osvětimi skutečně staly. Kamera snímá téměř neustále jen první osobu, na což si po chvíli zvyknete a máte tak pocit, že vnímáte to hrůzné okolí vlastně jako byste to byli vy(alespoň z pohledu hráče). Podobný a velmi zdařilý film je Šedá zóna. ()
Když si člověk uvědomí, co členové Sonderkommanda museli dělat, tak je to fakt drsný. Navíc ve většině scén je to nakládání s "kusy" jen tak mimochodem, což je dobrej nápad. Mě ale tak úplně nesedl zvolenej skoro-POV formát. Navíc mi tam citelně chyběl aspoň nějakej dialog, o hlavního hrdinu jsem se nestaral a stejně tak jsem nechápal, proč to dělá. Spoiler: kdyby řekl, že už tam jsou všichni stejně dávno mrtvý, protože jsou Židi, a že ten chlapec je jedinej, kdo má šanci odejít správně jako řádnej Žid a kdyby se trochu víc pohrabali v tom, že vyměnil život někoho jinýho za mrtvolu (jak mu řekl doktor), byl bych spokojenější. Konec spoileru. Nechávám slabší tři hvězdičky, protože i když Nemes zachycuje to peklo působivě, tak chvílemi dost nudí. ()
Neskutečně autentické a mrazivé nahlédnutí do nejtemnějšího místa na světě - Osvětimi, nacistické továrny na smrt, ze které smrt byla jediným možným vykoupením. Paradoxně není to hlavní hrdina, který mě zaujal, nýbrž spíše celková atmosféra bezradnosti a utrpení všech vězňů. S trochou nadsázky lze film označit jako surrealistické drama s výbornou kamerou a tématikou, kterou asi ne každý divák dokáže do sebe vstřebat. Kvalitní maďarský snímek, který si v mém hodnocení zaslouží 85%. ()
Reklama