Režie:
Guillaume NiclouxScénář:
Guillaume NiclouxKamera:
Yves CapeHudba:
Max RichterHrají:
Isabelle Huppert, Louise Bourgoin, Martina Gedeck, Agathe Bonitzer, Marc Barbé, Pauline Etienne, Gilles Cohen, Pascal Bongard, François Négret, Lou Castel (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Suzanne Simonina ve svých dopisech retrospektivně popisuje svůj život plný utrpení. Jako mladá žena byla poslána do kláštera proti své vůli. Vzhledem k tomu, že její rodiče si nemohou dovolit dát jí bohaté věno potřebné na uzavření manželství, rozhodnou se, že namísto vdavek ji dají do kláštera. Matka představená jí s porozuměním pomáhá přiučit se každodenní rutině klášterního konventu. Suzannina touha po svobodě však nadále přetrvává. Když laskavá Matka představená zemře, Suzanne musí čelit destruktivním opatřením. Jako ve zlém snu čelí ponižování, obtěžování ze strany nové abatyše a ostatních sester. Suzanne je tak podrobena utrpení a náboženskému fanatismu. (Film Europe)
(více)Videa (6)
Recenze (34)
Velmi pomalý film, chatrný příběh o náboženském fanatismu. Šikana ve jménu Boha. Přesto jsem vydržel až do konce a svým způsobem se mě to nakonec líbilo víc než kdejaký trapný akční film. Jen by to chtělo lepší zpracovaní. Jako zarytý ateista stále opakuji: Veškeré náboženství je zlo. Samej pomatenec a dokonale vymytej mozek. Laska a víra se nedá koupit a vynutit. ()
Až nečekaně působivé drama z prostředí klášterních útrob. Jsem upřímně ráda, že jsem v té době nežila a nikdo mě nenutil odejít do řádu jenom proto, že mí rodiče nemají na to, abych mohla ujídat z jejich stolu. Už ten pocit, že jsem jim jen na obtíž, by byl frustrující. Kdysi byla ale jiná výchova a dívky byly učeny k větší pokoře a poslušnosti. Můj obdiv její tiché upřímnosti, odvaze vzepřít se vnucovanému osudu, nelhat Bohu ani sobě do kapsy a poslechnout své srdce. Měla sedmnáct a půl a už si Zuzka během svého života stačila zažít jak týrání jedné abatyše, lesbického tokání druhé abatyše, tak i pohrdání svých kolegyň ve víře a sem tam nějaký ten plivanec do tváře. Naštěstí ale našla jednoho, zcela nečekaného, spojence. Já bych jeptiškou nikdy být nemohla. Na to je to pro mě až příliš nudně sterilní prostředí. Cítila bych se hrozně moc prázdně a odevzdaně. Jako loutka bez duše. ()
Od Blanche- královny zbojníků (scénář) a Bratrstva kamenů je to pro režiséra posun dopředu. Možná kdyby se film pořádně soustředil jen na jednu etapu klášterního života (tu prostřední) a kdyby se v ní vedle titulní hrdinky svlékla i sadistická matka představená (L.Bourgoinová), byl bych při hodnocení ještě vlídnější. Ovšem to, co tam v závěru předváděla I.Huppertová (resp. její postava), mě spíše rozesmálo, což tvůrce jistě neměl v úmyslu. ()
Fajn téma. Hlavná hrdinka nemá určite jednoduchý život a film dobre vystihuje, že teror môže mať rôzne podoby. Dobré herecké výkony. Trochu na škodu je však fakt, že v dnešnej dobe pôsobí lineárny príbeh trochu málo dramaticky. Šikovnejší režisér by dokázal z kontrverznej témy vyťažiť viac napätia... ()
Rodina, zruinovaná vyplacením věna dvěma starším dcerám, musí tu nejmladší šoupnout do kláštera, nedá se svítit. Ona nebožačka se po marných pokusech o vzpouru ocitá ve spárech dvou pošahaných matek představených. Nejprve je to bigotní sadistka, kterou po měsících šikanování vystřídá pološílená lesbičanka. Vše nakonec vyřeší deus ex machina v podobě bohatého markýze, dívčina pravého (a tajného) otce. Ještě že už končí baroko a pomalu nastupuje věk osvícenství, jinak by příběh nejspíš dopadl tragičtěji. Poněkud mdlá a nepříliš záživná televizní inscenace, tak trochu červená knihovna kombinovaná s antireklamou na katolickou církev, bez výraznějšího emočního náboje, ozvláštněná snad jen Isabellou H. v roli vilné abatyše, tedy v typu role, které jí sednou nejlépe. ()
Galerie (40)
Zajímavosti (1)
- Belgičanka Pauline Étienne si kvůli své roli brala i hodiny zpěvu a dokonce zkoušela pobýt i v klášteře. Vydržela tam však jen 48 hodin. (Terva)
Reklama