Režie:
Sergej M. EjzenštejnHudba:
Edmund MeiselVOD (1)
Obsahy(1)
Klíčové události revolučního roku 1905 zobrazuje v jednom z nejslavnějších filmů všech dob průkopník světové kinematografie Sergej Ejzenštejn. Po vzoru antické tragedie režisér rozdělil film do pěti dějství a hrdinou svého dramatu učinil zástup lidí tvořících dějiny. Vše přitom odstartuje vzpoura na křižníku Potěmkin, která ve městě Oděse probudí revoluční atmosféru. Protesty proti představitelům starých pořádků gradují a strhující souboje, které dodnes berou dech, mohou začít. Autentickou atmosféru podtrhuje dramatická hudba Dmitrije Šostakoviče a davové scény, na kterých se tehdy podílelo přes 10 tisíc komparsistů. (Řitka video)
(více)Recenze (333)
Ve filmu je jasně vidět rozvrstvená společnost - námořníci jako proletariát, námořníci buržoazie carovi vojáci. Vzpoura vznikne asi ve 25. minutě filmu. Potom co je Vakulinčuk mrtvý, nastoupí na jeho místo revoluční masa. Scéna na schodech "oděsské schody" je jedna z nejlegendárnějších scén světové kinematografie , stokrát probíraná. Film má sílu i po sto letech a to díky technice (vidíme zde všechny druhy filmové montáže). ()
Scéna na schodech v Oděse je nezapomenutelná, dokonce se jí nechal inspirovat Brian De Palma ve filmu Neúplatní. ()
Ukázkový a učebnicový příklad sovětské montážní školy v podobě dechberoucího válečného dramatu, které má i po více jak 80 letech stále co říct současnému divákovi. Ve filmech obdivuji davové scény a zde jich bylo požehnaně, včetně jedné z kinematograficky nejpůsobivějších - oděsského schodiště. Ejzenštejn zde ukazuje jaký je zručný tvůrce a řemeslný režisér a já mu to plně věřím. Zkrátka klenot dějin filmu, který disponuje zejména prací s kamerou a svižným střihem. ()
Bohužial neviem celkom presne historické okolnosti ohľadom Krížniku Potemkin, no isté je že tento film predbehol svoju dobu a to poriadne! Na tú dobu nevýdaná práca kamery, strihu...a vlastne všetkého. Pri niektorých scénach (najmä "schodisková masakra v Odese, mŕtvy chlapec) ma až mrazilo. Niektoré filmy z tohto obdobia vyvolávajú už len úsmev na perách a slúžia ako historický artefakt, ale toto je dielo, ktoré sa dá pozerať aj v dnešných časoch a stále vzbudzuje obdiv a údiv nad tým, akú genialitu to tí "rusáci" natočili. ()
Akceptuji, že se jedná o legendu, jejíž dopad na pozdější kinematografii a hlavně dobu vzniku musí mít člověk pořád na zřeteli. Na druhou stranu ale odmítám předstírat, že jsem se krom slavné scény na schodech tak trochu nenudila. ()
Formálně je film geniální, to bezpochyby. Ale jak může mít obyčejná politická agitka, kde ještě ke všemu vítězí komunismus, který je tu naprosto subjektivně líčen jako bezchybné náboženství, tak vysoké hodnocení? To je jako chválit cyklus majora Zemana proto, že tam hrají přední čeští herci.... Původně jsem dal 4*, ale po přečtení některých pokryteckých komentářů dávam 3*, protože asi nikdo nepochopil, jaké svinstvo ten film obsahově produkuje... ()
Křižník Potěmkin zanechává hořkou pachuť revolučního filmu a oslavy rudé vlajky. Patetická glorifikace levicového myšlení, mne byla chvílemi až nepříjemná. Extrémně talentovaný Ejzenštejn podlehl ideologické konfrontaci mezi buržoazií a dělnickou třídou – závan sovětského filmu po celou stopáž zbytečně ruší. Na druhou stranu samotná filmová estetika je velice okouzlující; technika střihu, záběry z neobvyklých úhlů nebo zvládnutí davových scén jsou do dnešního dne unikátní a nadčasové filmové fragmenty. V jistých mezích je to doslova filmová učebnice zkrápěná bohužel několika rudými kaňkami. ()
To sem se zase zasmál. Agitace nejtěžší kategorie, ve své době snad ještě omluvitelná, ale místy tak brilantně natočená (Odděské schody), že nelze zavrhnout. Kdykoliv se objevil nějaký text, tak jsem propuknul v hlasitý smích a bestiální hláška "Pojďme! Uprosíme je!" mi vyhrkla slzy do očí. ()
Spojení hudby s obrazem jsem plně docenil až tady... Ano, u němého filmu, který mi i po letech připadá přelomový, unikátní a vlastně nepostižitelný. Když pominu spousty statí a interpretací (ideologický balast žel zabírá značnou část), které se snaží otevřít a vyložit každé okénko, stále cítím a vidím něco dosud nenapsaného (prosté pocity jdou většinou u těchto prací zkrátka stranou). Uhrančivost není jen v pohybující se kameře (Murnau v Poslední štaci o rok dříve z ní těžil více) či kulometném střihu, byť ten tvoří základ dnešní zálibě v akčních sekvencích. Možná ten pocit spočívá v hudbě, byť mám dojem, že ta ho pouze umocňuje (měl jsem čest také ze stalinistickou verzí, navzdory představitelnému zprznění zůstal geniální film). Mnozí se budou stěžovat na tendenčnost, k tomu asi jen tolik – vyznění přináší falešnou iluzi dosažení cíle (Křižník reálně dopadl velmi neslavně), ovšem vytýkat otevřeně propagandistickému filmu jeho propagandističnoost, stojí na vratkých nohách. Bavit se můžeme samozřejmě o tom, co propaguje. A toto si v sobě musí každý vyřešit sám, univerzální odpověď neexistuje. Nezbývá než říct: pokud si myslíte, že filmy zestárnou a věk se na nich nutně podepíše, tak vězte, že jeden čas určitě obelže. Onen pocit je totiž nadčasový. ()
ČST 2 = 26.6.1985 (17.2.2011) ()
Technicky nadmíru zručné a zajímavé, ale to mi bohužel k obdivu a ocenění úplně nestačí. Potěmkinův příběh je k dnešnímu dni spíše trochu úsměvný, alespoň pro mě ano ale zároveň celá jeho atmosféra na mě působila obrovsky depresivně, navíc tak depresivně, jak mi to ani u filmů není příjemné. Scéna na schodech tomu dodala korunu. 6/10 ()
For ME 85% ()
Scéna s kočíkom! Konečne som ťa videla, dokonca na plátne. (Lumiere - 1.10.2014) ()
Scéna ze schodiště je naprosto dokonalá, film celý je velice kvalitní, (střih, kamera), ale plný počet dát nemůžu. ()
Další z filmů, k nimž se musí přistupovat s ohledem na jeho stáří. A další film, který tyto ohledy vlastně vůbec nepotřebuje. Film je sice propagandistický, nicméně takhle umně dělaná propaganda má i po téměř devadesáti letech své opodstatnění. Sergej Ejzenštejn zde předvádí takovou jízdu, jaká do té doby k vidění nebyla a i dnes se z rychlosti střihu nebo z použití kamery můžou leckteří filmaři učit... Scéna na Oděském schodišti je neskutečně sugestivní a masakr je zobrazen s patřičnou krutostí. A kamera právě v této scéně neuvěřitelně září. Dlouhé jízdy s prchajícím davem jsou vážně pastvou pro oči. Film sice dopadl jinak, než jak tomu bylo ve skutečnosti, nicméně to nic nemění na neuvěřitelné profesionalitě, která dává na frak mnoha dnešním, mnohem dražším snímkům, které pracují s technikou o mnoho desetiletí vyspělejší. Potvrzuje tak teorii, že skutečně talentovaný filmař zázračné technologie nepotřebuje. Má-li co sdělit (a v tomto případě i ukázat), sdělí to... P. S. Je neuvěřitelné, jak dobře funguje kolektivní herectví. Díky tomu většina herců hraje civilně bez obrovských divadelních gest, která němý film vyžadoval. To je další z řady obrovských plus, jimiž film oplývá. ()
Některé filmy skutečně nestárnou.Tohle je jeden z těch případů.V případě Křižníku Potěmkin se nemusíte ohlížet na stáří filmu,abyste dali vysoké hodnocení,protože vás pořád uchvátí.Metropolis je pro mě sice pořád někde jinde,proto ty čtyři,ovšem scéna na Oděském schodišti... na to se nezapomíná. 85 % ()
O kvalitách tohoto, ve všech směrech naprosto dokonalého, snímku asi není třeba hovořit. Jednoduše nezapomenutelný zážitek. Při některých scénách jsem, stejně jako mnozí jiní, snad ani nedýchal. A stejně, jako mnozí jiní, ani já nechápu to, čeho se na tomto skvostu dopustila cenzura tehdejšího "demokratického" světa. Samozřejmě, že dějiny se v každé době interpretují trochu jiným způsobem, ale některé historické události, mezi něž také vzpoura na křižníku Kníže Potěmkin Tauridský, kterou zde Sergej Michajlovič zachytil, bezesporu patří, se prostě překroutit nedají. A proto je zážitek z jeho filmu tak silný, protože všichni v nitru tušíme, že právě takhle vždy probíhal, v některých koutech světa teprve probíhá, začátek boje za lepší život. 100% ()
Skvělá režie i kamera. Jediným problémem filmu je zatížení komunistickým patosem... ()
Dramatické černobílé restaurované dílo Sergeje Ejznštejna sleduje osudy vojáků na křižníku Potěmkin a hlavně osudy lidí z městečka Oděsa. Zde se nedá komentovat herecký výkon jakéhokoliv herce, ani komentovat prostředí nebo akci....zde je jenom děj a nádherná hudba. Vše je totiž podpořeno dílem Dmitrije Šostakoviče, což v původním snímku z roku 1925 není. Film je němý a proložený pouze ruskými titulky ( České jsou taky k mání ). V roce 1975 byl film zrekonstruován a jako hudební podklad byla použita hudba Dmitrije Šostakoviče. Konkrétně jeho Čtvrtá, Pátá, Desátá a Jedenáctá symfonie. Já viděl tuto " novější " versi, která má vloženy ty části filmu, které byly tenkrát cenzurované. Film je dělen na pět částí. Část první - LIDÉ A ČERVI - " Revoluce je válka. Je to jediná zákonná, oprávněná, spravedlivá, opravdu velká válka ze všech válek jaké dějiny znají.....v Rusku je tato válka vyhlášená a zahájená.....Lenin 1905. Část druhá - DRAMA NA KURTU (LODI ). Asi nejnudnější část filmu před katastrofou. Boršč jí vládne. Část třetí - MRTVÝ VYZÝVÁ ( SPRAVEDLNOST ). Oděsané !!! Před vámi leží tělo bestiálně usmrceného ( dále by to byl spoiler, tak nepíšu ).....smrt utlačovatelům !!! Část čtvrtá - ODĚSKÉ SCHODY - Zde je vložena ta největší část vystřižených scén. Hlavně ty z dětmi. V ty památné dny město žilo.... a v této části jsou i ty nejkrvavější záběry. CITÁT - Pojďte, uprosíme je. Slyšíte !! Nestřílejte !! Část pátá - STŘETNUTÍ S ESKADROU ( SETKÁNÍ ). Obyvatelstvo Oděsy čeká na osvoboditele.....a nastala noc plná neklidu. Bál jsem se tohoto snímku, ale nakonec jsem vydržel a nenudil jsem se. V tom filmu je část historie, jak filmové tak Ruské. ()
O výnimočnosti a revolučnosti tohto geniálneho filmu boli napísané tony papiera a stovky internetových stránok. Nebudem sa teda nejako opakovať a rozoberať jeho kvality ( ktoré sú nadčasové ). Treba pozrieť. A keď vám sadne, budete ho chcieť vidieť znova a znova... ()
Reklama