Obsahy(1)
Rok 1980. Před světovými médii se objevuje záhadný muž Max, který přináší světu dosud neznámé důkazy a dokumenty, týkající se plánovaného atentátu na velkou trojku, který se měl uskutečnit v Teheránu, roku 1943. Spolu s ním se objevuje vlna násilí a zločinu. Někdo nechce, aby se tyto skutečnosti dostaly na povrch. Někdo, kdo celou operaci naplánoval a po válce se vyhnul zaslouženému trestu za své četné zločiny. Spolu s ním se objevují agenti veteráni, stějně jako pamětníci z dávných dob, aby se po letech opět setkali a uzavřeli staré dluhy. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (29)
Převážně koprodukce Sovětského svazu a Francie, kdy na francouzskou kinematografii je to značně utahané a na tu sovětskou kupodivu krapet rychlé. Dvojdílná nevyrovnaná podivnost plná předlouhých dialogů a občasných archívních záběru, které vyznívají naprosto zbytečně. Na špionážní filmy v tomto duchu byli sovětští tvůrci vždy kabrňáci. Akce poskrovnu aby se neřeklo a jinak neustálé konverzace a promluvy vedoucí akorát tak k uspání diváka. Jediný výrazný tu je Alain Delon, u nějž to ale dělá hlavně světový věhlas. Snímek o snaze potrestání dávných zločinců z dob války přináší sice zajímavý příběh, ale naprosto nešťastně ztvárněný. Ale taková už sovětská kinematografie prostě byla. ()
Teherán 43 byl kdysi u nás promítán v rámci československo-sovětského přátelství na školách a hodnotím jej s odstupem dlouhé řádky let. Byl to především hodně nevyrovnaný snímek, kdy šlo o typický koprodukční produkt: západoevropské společnosti dodaly peníze a několik hereckých hvězd a hvězdiček, sovětský štáb doma film natočil. Projevuje se v něm řada nedostatků typických pro sovětskou filmovou školu, tedy především nesmylsně přetažená stopáž. Západní producent by nemilosrdně 3/4 hodiny filmového materiálu vyházel. Snaha natočit napínavý politický thriller s řadou akčních prvků navíc přes veškerou snahu místy vypadá v sovětském pojetí trošku legračně. Na druhé straně je zejména pro fandy filmové historie snímek zajímavý svým obsazením - u nás prakticky neznámý Armen Džigarchanian byl neobyčejně pozoruhodný herec, Kurt Jürgens tuším hrál Churchilla. Celkový dojem: 45 %. ()
Poválečný historický pohled na zobrazovanou událost není jednotný. (Post-)sovětští historici zastávají postoj, že NKVD zmařila atentát schválený Hitlerem. Západní historici o tom mají oprávněné pochybnosti, protože se nepodařilo dokázat existenci hlavní postavy Hanse Ulricha von Ortel. Film vychází ze sovětské verze a naznačuje, že na západě působí lidé, kteří mají zájem na tom, aby sovětská verze nebyla potvrzena. Film je proto označován za zideologizovaný, ale asi díky koprodukčním partnerům ne tak nesnesitelně jako jiná díla. Já jej považuji za spíše hraničí se žánrem alternativních dějin. Je to taková sovětsko-koprodukční variace na Šakala. Byly peníze na Delona, na natáčení v zajímavých exteriérech, ale snaha o předurčené ideologické vyznění při udržení koprodukčních partnerů ublížila zásadně vyprávění příběhu. Výsledek je nemastný a neslaný. Film nemá spád a v některých případech postavy jednají tak nelogicky a hloupě, až mne to nepříjemně rušilo. Například, pokud budete žena v ošuntělém hotelu, v cizím městě plném zločinu a v sousedním pokoji někoho zavraždí, pochybuji, že si sednete na okno v chodbě a budete tam klimbat, dokud vás někdo mužný neodvede do vašeho pokoje. Film se částečně odehrává v roce 1943 a v roce 1980. Masky a herecké vyjádření tohoto časového odstupu je u některých postav spíše naivní, než přesvědčivé. Jedinou (navzdory scénáři) opravdu živou postavou je bývalý agent Max v podání Armena Džigarchanjana. Pokud jste film v 80tých letech povinně viděli a jako já chcete zjistit, proč jste si z něj nic nezapamatovali, můžete se na něj znovu podívat. Guilty pleasure ale neočekávejte. Čas se dá ale zajímavěji strávit třeba pozorováním mravenců. POZOR! - následující část recenze shrnuje obsah filmu, i když jinak, než byl autorský záměr. Bývalý geniální špičkový agent - nájemný vrah Max ztratil zákazníky, je starý a zneuznaný. Asi protože podlehl stařecké senilitě, rozhodne se na aukci prodat neznámé dokumenty o své nejvýznamnější akci. Jelikož podle sovětského vidění světa jsou nacisté na západě doposud vlivní, rozpoutá tím peklo teroru a vražd. V nastalém chaosu si nadále počíná podle mnou odhadnuté diagnózy a přežije jen sovětský člověk a nacistický zloduch. Jediné, co mne na filmu pobavilo, je napsání této zlovolně špatné recenze. ()
Nehodnotím, protože si z filmu pamatuji jen výstřel na schodišti zezadu do hlavy - nic víc. Bylo mi šestnáct a v osmdesátém šestém jsme na tom byli se školou v kině. Pro puberťáka to ale v tu dobu bylo něco extra a ještě místo školy! O rok později jsme byli na "Jdi a dívej se", což ve mě nechalo daleko hlubší stopy... ()
Na tenhle film mám jednu speciální vzpomínku - v době své základní vojenské služby jsem ho promítal. Byly to čtyři poctivě zaplněné kotouče (jak se tu žehrá na délku filmu, tak to mohu potvrdit), a já při zavádění do promítaček prohodil druhý a třetí. A nikdo nic nepoznal. Pokud bych měl hodnotit samotný film, opravdu má dva velké nešvary: jedním je zmíněná délka (ale známe i rozsáhlejší díla) a druhým fakt, že se zajímavou látkou se tvůrci nedokázali popasovat lépe. Každopádně si rovněž myslím, že to je zajímavý pokus o spojení sil dvou značně rozdílných kinematografií, který je pro diváky dnes už jenom raritou. A jen na okraj, jediná významná ženská role, kterou ztvárnila Natalia Bělochvostikovová, patří rozhodně k těm lepším částem filmu, stejně jako pro někoho možná epizodní, ale zapamatovatelná postava Alaina Delona. ()
Zajímavosti (3)
- Alain Delon v epizodní roli inspektora Focha dostal za necelé (první den bylo kvůli davům Delonových fanoušků na Elysejských polích filmování prakticky nemožné) čtyři dny natáčení více peněz, než sovětští herci v hlavních rolích. Jenže to bylo nakonec i jeho jméno, které stálo za kolosálním úspěchem této špionážky. V roce nasazení filmu do kin byla návštěvnost jen v SSSR 100 000 000 diváků. (chamonix)
- Snímek se zabývá pokusem o atentát na Churchilla, Stalina a Roosevelta během Teheránské konference v roce 1943. Teheránská konference byla vůbec prvním setkáním hlavních představitelů SSSR, USA a Velké Británie během druhé světové války. Setkání Stalina, Roosevelta a Churchilla (tzv. Velké trojky) se konalo 28. listopadu – 1. prosince 1943 v íránském hlavním městě Teheránu. Na tomto setkání byly projednávány otázky, které do značné míry rozhodly o poválečném osudu střední a východní Evropy. Této konferenci předcházela konference v Káhiře a následovala ji konference v Jaltě a ještě později v Postupimi. (Rosalinda)
- OPERÁCIA SKOK DO DIAĽKY alebo DLHÝ SKOK- bolo kódové označenie neúspešného atentátu na predstaviteľov "veľkej trojky" Josifa Stalina, Winstona Churchila a Franklina Roosevelta v 1943 roku na Teheránej konferencii . Táto operácia bola schválená Adolfom Hitlerom v čele s Ernstom Kaltenbrunnerom. Agenti nemeckého Abwehru ( spravodajci) odhalili čas a miesto konania konferencie v polovici októbra 1943, po rozlúšťení amerického námorného kódu. Riadením operácie Kaltenbrunnerovej misie bol poverený Otto Skorzeny. Zároveň do akcie bol zapojený aj nemecký agent Elyesej Bazna ( albánec, známejší pod kódovým označením "Cicero"), ktorý vysielal kľúčové informácie z Ankary o konferencii. O jeho živote boli natočené ešte filmy 5 Fingers, Operation Cicero a jeden seriál "Five Fingers". (andykovac)
Reklama