Režie:
Yves RobertScénář:
Francis VeberKamera:
René MathelinHudba:
Vladimir CosmaHrají:
Pierre Richard, Bernard Blier, Jean Rochefort, Mireille Darc, Colette Castel, Jean Carmet, Yves Robert, Robert Dalban, Paul Le Person, Michel Duchaussoy (více)Obsahy(1)
Když se šéf tajné služby Louis Toulouse dozví, že se jeho náměstek, plukovník Bernard Milan, snaží intrikami dostat na jeho místo, nastraží mu léčku. Pověří spolupracovníka Perracheho, aby na letišti vybral libovolného člověka, kterého budou vydávat za tajného agenta. Perrache vybere prvního houslistu symfonického orchestru, Françoise Perrina, který přiletí z Mnichova s jednou černou a druhou hnědou botou. Jeho osobními strážci se stanou Pouchet a Chaparon. Od okamžiku, kdy vstoupí do letištní haly, je Perrin neustále sledován jak Pouchetem a Chaparonem, tak Milanovými muži vedenými Botrelem. V jeho bytě Milan umístí odposlechy a kamery. O tom všem, co se kolem něj děje, nemá Perrin ani tušení. Ve středu jeho zájmu je jen jeho milenka Paullette, harfenistka a manželka jeho kolegy z orchestru Mauriceho, se kterou se tajně schází. Maurice nic netuší, až jednou zastaví za Milanovou dodávkou, kde si pouštějí odposlech Perrina právě v okamžiku, kdy je u něj Paullette. Maurice zjistí, že v té době byla Paullette doma, a Mauricemu řekne, že má vidiny. Perrin náhodou uniká ze všech Milanových nástrah. Podle Milana je Perrin vodí za nos a vysmívá se jim. Vyšle za Perrinem agentku Christine, aby ho svedla a získala od něj informace. Oba spolu stráví noc. Ani tato akce nevyjde a Perrin s Christine se do sebe zamilují. Milan nařídí, aby Perrina unesli. Perrache sdělí Toulousemu, že má obavy, aby Milanovi muži Perrina nezabili. Toulouse je spokojen, podle něho Perrin už úkol splnil. Nařídí odvolat jeho osobní strážce. Perrache je však naopak požádá, aby Perrina víc hlídali. V bytě u Perrina se sejdou jak Milanovi muži, tak Pouchet s Chaparonem a navzájem se postřílejí, naživu zůstane jen Pouchet... (TV Prima)
(více)Recenze (176)
Byl nenápadný večer, na ČT24 udělali sólokapra a do přímého přenosu se dostal Pierre Richard. Jeho vyprávění o filmech ve Francii, o jeho minulosti, o Vladimirovi Cosmovi a tom, jak má velice rád naši zemi, čemuž přispívá i fakt, že sám potvrdil, že nejlépe se mu hrálo divadlo před českým publikem, mě upřímně neuvěřitelně dojalo. Mluvil o České republice s nádherným zápalem. Mluvil o tom, že Češi jeho humoru rozumí, že si toho nesmírně váží, a že minimálně toto máme s Francouzi podobné. Po skončení se mi Pierre Richard vyšplhal na top žebříček francouzských herců a já neváhal a hned na to si pustil jeho jeden z nejslavnějších filmů. Líbilo se mi, jak tohle vlastně není typická komedie, ale kombinuje kriminálku a komedii tak, že si z kriminálky vybrala to nejlepší, ale pořád si z ní dokáže udělat neskutečnou legraci. Ihned, jak Pierre přišel na scénu jsem se nepřestal smát a udrželo mě to až do konce filmu. Velký blondýn se tak pro mě stává jedním z dalších francouzských filmů, které si rád v budoucnu zopakuju. ()
Velký blondýn s černou botou zřejmě patří ke klasickým a asi i nejznámějším richardovkám, mezi mé nejoblíbenější ale nepatří. Což ovšem, při takovém géniu, jakým Pierre Richard oplývá (a přesně jak to zní v tom reklamním sloganu - když ho miluješ, není co řešit), vůbec nic neznamená. Vše je jak má být, takový ten klasický richardovský humor, ztřeštěnost, trapnost, náhodnost a Richardova pohyblivost. Pokračování se mi ale líbilo více. ()
Geniální zápletka filmu a překvapivě snesitelný Richard způsobili, že se na tuhle špionážní komedii dá dívat bez usnutí i v dnešní době. Přesto si stojím za názorem, že pozdější Veberova díla (režisérsko-scénáristická) jsou mnohem svižnější a tím pádem i vtipnější. 70% Zajímavé komentáře: Oskar, CGP ()
Ak sa mi vybavi meno Pierra Richarda, ako prve si spomeniem hned na tuto komediu. Aj po niekolkych rokoch sa mi to velmi pacilo a z nostalgie musim dat 5 hviezdiciek. Nestastnik Pierre Richard sa dostal pod lupu tajnych agentov len preto, ze sa zastupca Bernard Milan hlavneho sefa tajnej sluzby pokusa za kazdu cenu dostat na sefove miesto a to sefa poriadne nastvalo a tak pre zastupcu Milana pripravil pascu v podobe sledovania nahodneho nevinneho cloveka, ktory ma priletiet na letisko a koho si vybrali je jasne. Huslistu velkeho blondyna s ciernou topankou, ktory bol podozrivy len preto, ze mal jednu ciernu a jednu hnedu topanku. A napokon mohol mat v huslovom kufriku schovatu zbran a proste bol podozrivy za kazdu malicku hlupost. Pierre Richard sa postaral o mnozstvo humornych situacii vdaka ktorym si tuto komediu v klude pozriem kedykolvek este raz. ___________ Pierre Richard - (François Perrin) +++ Bernard Blier - (Bernard Milan) +++ Jean Rochefort - (Toulouse) +++ Mireille Darc - (Christine) +++ Colette Castel - (Paulette) +++ Paul Le Person - (Perrache) +++ Jean Carmet - (Maurice) +++ ()
Taková precizní francouzská práce se skvělými herci, bych řekl, nebýt některých zásadních chyb, které se podle mého neodpouští ani komediím. Přesto křivdit za logické chyby se nehodí a tak hodnotím plným, protože tenhle film se mi líbil už jako dítěti (a už tehdy se Mireille moc líbila) a rád si ho zas někdy pustím znovu. ... Čí jsou tyhle cigarety? Taky moje. ()
Galerie (38)
Zajímavosti (18)
- Exteriéry filmu byly částečně natáčeny na letišti Paris-Orly a na střeše hotelu Hilton-Paris. Interiéry naopak zachycují Národní muzeum umění a lidových tradic. (Cucina_Rc)
- Ani tato komedie neunikla pozornosti sovětských cenzorů. Vyřezány byly tři části filmu: že Perrin (Pierre Richard) přišel o panictví se zdravotní sestrou, nevhodným se zdála i Paulettina (Colette Castel) hláška: „Udělej koně!“ a konečně byli diváci v Sovětském svazu připraveni o celou scénu s vlasy Christine (Mireille Darc) přiskřípnutými do Perrinova zipu od kalhot. (chamonix)
- Na samém konci filmu si na letišti Francois (Pierre Richard) převáží Christine (Mireille Darc) v kufru s motivy známého francouzského návrháře Louise Vuittona. (necisty)
Reklama