Režie:
Viktor TaušScénář:
Petr JarchovskýKamera:
Milan ChadimaHudba:
Petr OstrouchovHrají:
Didier Flamand, Oldřich Kaiser, Jiří Lábus, Julie Ferrier, Kati Outinen, Eva Jeníčková, Taťjana Medvecká, Ivana Uhlířová, Juraj Nvota, Zuzana Kronerová (více)Obsahy(1)
Na počátku kariéry vytvořili OSKAR, MAX a VIKTOR klaunskou skupinu Busters. Jejich klauniády představovaly ostrůvky svobody uprostřed nehybné bažiny rezignace v komunistickém režimu bývalého Československa. Pak se však mezi třemi klauny cosi vážného odehrálo. Jak se ukáže, národem milovaní klauni se mezi sebou nedokážou vystát. Nyní se Oskar vrací po třiceti letech z emigrace, aby v Praze uzavřel svoji uměleckou kariéru. Setkání s bývalými přáteli vede k nevyhnutelné vzájemné konfrontaci. Osud jim tak nabízí ještě jednu šanci, jak to naposledy pořádně roztočit. I po třiceti letech otázka zůstává stále stejná: Kdo se bude smát naposled? (Falcon)
(více)Videa (5)
Recenze (192)
Zvláštní hříčka. Je tam cítit pokus o evropský artový film, ale nemám moc dojem, že by se to dařilo. A shazuje to hlavně scénář a konec, který Vás sice nechá v rozpacích, ale v takových, že opravdu nevíte, na jakou stranu se vlastně vrtnout. Herecké výkony jsou zajímavé a minimum dialogů oproti herecké akci je jednoznačně k dobru. Ale určitá pachuť divného scénáře Petra Jarchovského ve mě přetrvává. Předabovaný Flamand to pak rozhodně nenapravuje. ()
Moderný český film sa v určitých prípadoch uberá zvláštnym smerom, a Viktor Tauš je s celou svojou tvorbou typickým príkladom. Nechýba pre neho charakteristická kamera zo zvláštnych uhlov, nejasný príbeh, pridlhé scény, všetko pre mňa dosť znechucujúce. Klauni je film s veselými pánmi o neveselých veciach. A dokonca s jednou (jedinou) vtipnou scénou, s hrebeňom a česaním, ale prevažujú scény nechutné a nezaujímavé. ()
Klauni jsou hodně zvláštní film. Viktor Tauš si v rámci své režie užívá naprosto perfektní filmařinu a kolikrát ještě krásnější kameru, která zabírá krásné kouty naší země, ale i Finska nebo Lucemburska. Horší už je to se samotným příběhem, ke kterému chvíli trvá, než se divák dostane. Není totiž divákovi úplně otevřený a tak tomu je třeba dát čas. Je třeba si zvyknout na praštěnou Finku Kati Outinen, která se naučila Česky nebo na melancholickou dvojku Kaiser, Lábus, potažmo na jejich třetího kolegu, kterého zde hraje Didier Flamand, a který už je pro změnu dabován. Jakmile to ale všechno dopadne, tak po asi hodině sledování Vám ten příběh začne sedat. Uvědomíte si, že tenhle film je opravdu významnou celo evropskou událostí a právě i Češi, náš maličký národ, na tom měl pořádný kus účasti, což potěší. To Vám ihned vyhrkne slzy do očí stejně tak, jako průběh samotného příběhu, ke kterému jste si nakonec dokázali udělat osobní vztah. A o tom tenhle film přesně je. Je komplikovaný, cesta k němu je trnitá, ale výsledek je nezapomenutelný. ()
Jeden z nejpropracovanějších a nejzajímavějších českých snímků poslední doby. Žádný záběr navíc, každá scéna má smysl, hloubku, poentu. Snímek perfektně pokrývá, zobrazuje, rozebírá a proplétá několik důležitých, osobních a citlivých témat, nebojí se nechat v nich postavy i diváky tvrdě vymáchat a přesto tak činí s velkým nadhledem, lidskostí a laskavým humorem. Zrada, minulost, umění, láska, nemoci a životní síla a odhodlání se s těmito neduhy osudu porvat provází celý snímek, přesto se v nich Tauš s Jarchovským neztratili a vytvořili velmi kvalitní atmosferický snímek a vzhledem k hloupému propadu v návštěvnosti i největší filmovou smůlu poslední doby. ()
Smutný film o stárnutí, ze kterého trio bývalých klaunů rozhodně nedělá komedii. Ani jedna z nejsilnějších scén (česání) není primárně vtipná, byť diváka rozesměje. Kromě obsazení hlavních rolí je třeba vyzdvihnout režii, masky a hudbu. Co mě naopak nepřesvědčilo a odpovídá mému nepříliš vysokému hodnocení, je scénář. Jakoby pan scenárista nepřišel na to, jak ten příběh odvyprávět. Škoda. ()
Galerie (21)
Zajímavosti (11)
- Jiří Lábus strávil v maskérně každý den před natáčením čtyři hodiny. Lábusovu tvář nejprve nafotili, udělali odlitek a vymodelovali nový obličej, kde několik želatinových vrstev "zařídilo" více brad, jiné tváře. Navíc dostal "lennonovské háro". Někdy musel herec do maskérny i víckrát, želatina totiž po čase přebírá teplo těla, lze pod ní hýbat každým milimetrem kůže, ale musí se točit od blízkých detailů a kameru poté vzdalovat, než se maska rozpadne. V Hollywoodu, např. ve filmu Hitchcock, se používá silikon, ale je dražší než želatina. Na druhou stranu průkopníci filmu to jistě měli složitější, například ještě Orson Welles užíval na masky rybí tuk. [Zdroj: kultura.idnes.cz] (hippyman)
- Vzhledem k jazykové bariéře byl nutný u Flamandovy postavy dabing. Tvůrci proto oživili postup, který se používal u spaghetti westernů. Spočítají se slabiky v domácím jazyce a zahraniční herec pak místo textu hraje čísla. [Zdroj: kultura.idnes.cz] (hippyman)
- Pro autora námětu, Borise Hybnera, je film osobním rozloučením s kariérou. Podle jeho slov není film autobiografický, i když podobnou klaunskou trojici tvořil s Ctiborem Turbou a Bolkem Polívkou, jednotlivé postavy vymyslel spojením charakterů odpozorovaných od mnohých svých kolegů. (Zdroj: Wikipedia.cz)
Reklama