Režie:
José GiovanniScénář:
José GiovanniKamera:
Étienne BeckerHudba:
François de RoubaixHrají:
Lino Ventura, Marlène Jobert, Michel Constantin, Paul Crauchet, Béatrice Arnac, Hervé Sand, Monique Mélinand, Jacques Marchand, Jean Sobieski (více)Obsahy(1)
Lino Ventura, Marlene Jobertová a muž, jehož jedinou nadějí je úkryt... Marceau Léonetti je policista každým coulem. Navíc policista sice tvrdý, ale čestný a poctivý. Připadá mu směšné, že by ho měl zastrašit opilý násilnický mladík jen tím, že je synem známého advokáta. Bez skrupulí pošle arogantního mladého muže na zkoušku krve. Ale případ se nafoukne do nechutné aféry. Nadřízení se svého inspektora nezastanou a Léonetti je přeložen na předměstí, kde vyšetřuje krádeže kol a holubů. Poněkud „větší“ případ už znamená honění úchyláků po okrajových kinech. K tomuto úkolu je Léonettimu přidělena mladičká policistka Jeanne. I přes rozdíly má tato nesourodá dvojice značné úspěchy. Jednou dostane zvláštní úkol: vypátrat muže, který má být korunním svědkem v procesu s gangstery a jehož poslední známá adresa byla ve XIII. okresu. Začíná dlouhá pouť za svědky, různými byty, ale především za pravdou. Tou, kterou má dosvědčit hledaný svědek u soudu, ale i pravdou, kterou o policejní práci a policii jako takové poznává mladičká absolventka policejní školy Jeanne... Film Poslední adresa vznikl podle románu Josepha Harringtona, který ve Francii vyšel ve slavné Gallimardové Černé sérii. Příběh o zákonu, cti, morálce a především svědomí natočil režisér, scenárista, spisovatel, muž v mládí odsouzený k trestu smrti José Giovanni. Do hlavní role policisty Léonettiho obsadil Lino Venturu, herce s kamennou tváří, jehož výrazovými prostředky byly především oči a síla jeho osobnosti. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (123)
Tenhle film jsem viděl prvně asi před deseti lety a od těch dob jsem ho sháněl. Až dnes ho vysílala Nova (díky!). Skvělá Francouzská detektivka ze staré školy plná drsných týpků, aut a ran. Hlavně je však o netradičním pátrání nikoli po vrahovi, ale po důležitém svědkovi zločinu. Jako u všech krimi made in France pochmurnou atmosféru vybuduje hudba a závěr je dosti smutný. Lino Ventura je ve své roli vynikající, charismatický a přesný. Marléne Jobertová, kráska s pihama, je krásně křehká a nezkušená. Michel Constantin, častý představitel grázlů, dokáže hrát pouze pohledem. Dávám čtyři hvězdičky a řeknu vám, že k páté mnoho nechybí. Poctivá podívaná. ()
Čtyřicet let uplynulo od uvedení tohoto filmu, a přesto se na to pořád dobře kouká i navzdory pozvolnému tempu. Nepochybným magnetem filmu jsou ladné křivky půvabné Marlèn Jobert na kterých si lze jen smlsnout, a samozřejmě představitel správných chlapíků Lino Ventura, který zde hraje drsnějšího neúplatného policistu. Pátrání po korunním svědkovi ani chvilku nenudí. Lino Ventura byl vlastně jeden z mála herců, který vždy upřednostňoval kvalitu scénáře před výší honoráře. Takže s klidným svědomím mohu napsat, že jde o velmi dobré kumštýřské filmové řemeslo ()
Tušila jsem, že to bude pecka, ale že se do Lina zamiluju zrovna zde, a po x jiných filmech s ním shlédnutých, to mne nenapadlo ani za mák. ;-) Tedy, jako herec má v mém srdci místo už dávno, ovšem odteď je tam navíc ešče aj ta erotika. :-DDD Film mne vtáhl od samého začátku. Relativně prostý děj ovšem Liník, Marlenka, Józa a František vyšperkovali k dokonalosti. A stačilo pro to též jen "málo" - sem tam nějaké to gesto, letmý úsměv, flétnu s akordeonem, a třeba i takové zdánlivě obyčejné věci, jako např. déšť, knížku veršů či bezzubého, platonicky zamilovaného staříka. Perfektní scénárista (a režisér v jednom), skladatel a herci by snad vytvořili skvěle i stupidní céčkový horor či reklamu na zubní pastu. :-D Jen jsem doufala ve šťastnější konec, ovšem nějaký takový zároveň i očekávala. Nijak to samozřejmě na kvalitách filmu neubírá (spíše možná naopak). ()
Poslední adresa je tak trochu jiná kriminálka. Místo neustálé akce, automobilových honiček a napínavých přestřelek sledujeme mravenčí pátrání dvojice detektivů po korunním svědkovi dávné vraždy. I když děj neslibuje nijak mimořádný zážitek, opak je pravdou. Díky skvělé kameře a perfektní chemii mezi zkušeným, flegmatickým a výkonným Leonettim a naivní, nadšenou a emocionální Jeanne Dumas, je i obyčejná policejní rutina skoro thrillerová záležitost. Obrovskou zásluhu na drsné a syrové atmosféře má i výborná hudba. Françoise de Roubaixe jsem vůbec neznal, ale tímhle soundtrackem se u mě vyhoupl na seznamu oblíbených skladatelů filmové hudby hodně vysoko. Rozebírat výkon Lina Ventury nemá příliš smysl, je špičkový jako vždy. Jeho protipól, Marléne Jobert, za ním nikterak nezaostává a totéž se dá říci o všech hercích kteří se na plátně mihli. José Giovanni dokázal, že když má režisér talent a k ruce zdatné pomocníky, i z mála se dá udělat výborný film. ()
Rádobyakční, odbytá a herecky až negramotná pasáž pod úvodními titulky během které Lino tři výlupky zatkne a jednoho rovnou zastřelí jako by sem spadla z úplně jiného filmu. Zbytek se naštěstí nese v úplně jiném duchu – neběhá se, nestřílí se, výborně sestavená dvojka Ventura, Jobertová nachodí po Paříži kilometry od čerta k ďáblu, pěkně pomalu a důkladně. Film s tou správnou patinou francouzko-italských koprodukcí ze sedmdesátých let, kde se típou cigarety o volant a když dostanete nakládačku, tak to fakt bolí. ()
Galerie (16)
Zajímavosti (4)
- Marceau Leonetti (Lino Ventura) nosí hodinky značky Tissot Seastar Sonorous, mechanické hodinky s alarmem, jejichž cena se mezi sběrateli vyšplhala až na 400 EUR. (Snorlax)
- Během natáčení si spolu Marlène Jobert a Lino Ventura nerozuměli. Jobert byla tehdy nejspíš namyšlená kvůli svému trumfu s filmem Cestující v dešti (1970) a Venturovi se nelíbila, ať už svým chováním anebo herectvím. Jobert k Linovi taktéž necítila žádné sympatie. Došlo mezi nimi k jakémusi zablokovaní. Při natáčení spolu nedokázali navázat žádný kontakt. (Pierre)
- Hudbu z filmu použil Robbie Williams ve skladbě „Supreme“. (frantavaja)
Reklama