Režie:
Ivan FílaKamera:
Vladimír SmutnýHudba:
Petr HapkaHrají:
Lenka Vlasáková, Christian Redl, Hanna Schygulla, Miroslav Donutil, Klára Jirsáková, Zuzana Kronerová, Soňa Valentová, Oliver Stritzel, Udo Kier, Ivo Gogál (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Poetický film o mladé dívce z východního Slovenska, která od chvíle, kdy se stala svědkem brutální vraždy své matky nepromluvila jediné slovo. Její otec ji provdá, nebo spíš prodá stárnoucímu Němci, postupně si však k sobě oba lidé hledají cestu. (anu)
Recenze (66)
"Když se žena směje, máš ji v hrsti...." Když samotářský bavorský umělec Herbert Strehlow, "bručoun, který zapomněl, co je smích", toto konečně pochopí, zdá se na chvíli, že by život Lei, kterou naprosto bravurně ztvárnila Lenka Vlasáková, už nemusel být tak beznadějný. A že by i celkové vyznění tohoto filmu nemuselo být tak depresivní. První hodina filmu je totiž docela masakr. Jakýmsi zlomem je scéna, když se Herbert z překladu básně Lei dozvídá něco o jejím trpkém dětství. Film se v tuto chvíli doslova rozjasní. Úžasné kouzlo má hlavně velmi zajímavě natočená milostná scéna. Charakter Hapkovy velmi působivé (melancholické) hudby však jakoby již napovídal, že nic hezkého netrvá věčně...."Jen tráva se ptá, proč...." ()
Pozrieť film som sa rozhodol až po zistení, že hudbu k filmu robil P. Hapka a čiastočne i pre osadenie príbehu na Slovensko. Hapka odviedol tradične skvelú prácu, jeho hudba má výrazný podiel na atmosfére snímku. Vo filme sa totiž toho veľa nedeje, preto je tu hudba tak dôležitá. Dej plynie pomalým tempom, nie nudným upzorňujem a hlavný dôraz sa kladie na herecký výkon L. Vlasákovej, ktorá to zvládla na výbornú. Slovenská dedina na konci sveta pôsobí skôr ako cigánska osada, fakt by ma zaujímalo ako k nej prišli, naopak gazdovstvo M. Donutila má nádherné prostredie. Donutilova slovenčina bola celkom slušná, nechápem prečo k nej majú poniektorí poznámky. Najväčšou tragédiou filmu je však nemčina , ktorou sa vo filme hovorí naozaj veľmi veľa. To nie je iba pár viet , jasné, že niečo sa dá domyslieť, ale keďže nemčinu veľmi neovládam, tak som si zanadával. Má to pár chýb, pre mnohých možno príliš pochmúrne, nudné, obyčajné, ale ja sa prikláňam k slabším štyrom. 70%. ()
"Prodaná nevěsta" Lea. Dívka, která nemluví a píše básně své mrtvé matce. Z dětství si pamatuje jen pach alkoholu a násilí svého otce. Podobně nyní žije i ona. Její muž za ni řádně zaplatil a podle toho se k ní také chová. Nebýt překladatelky, která její básně přeloží a objeví dívčinu křehkost a výjmečný talent...... a tak se drsný chlapík, s ne zrovna přívětivou minulostí, učí kupovat růže, číst poezii a hlavně rozumnět. Lea se zase na oplátku učí mluvit, věřit a hlavně milovat. Kouzelný film o složitosti lidského nitra i mezilidských vztahů. ()
O filmu jsem se dozvěděl hlavně kvůli Donutilově vyprávění o tom, jak ho natáčeli. Protože to místo na Slovensku znám, byl jsem na film zvědavý a po mnoha letech jsem se k němu konečně dostal. Hned na začátku musím říct, že jde v podstatě o hnusný film. Myslím tím hlavně příběh a vytvořenou atmosféru. Hlavní hrdinka Lea v podání excelentní Lenky Vlasákové (po právu dostala za roli Českého lva) to nemá vůbec jednoduché a život se s ní nepáře. Její otčím (dobrý Miroslav Donutil) ji bez ptaní prodá za stárnoucího Němce (viz obsah). V tom okamžiku se pro mě objevila nová vrstva filmu. Dvě zbloudilé duše se k sobě snaží najít cestu, když už to vypadá, že se to po velkém úsilí daří… tak se na to můžete podívat sami. Film doporučuji jako skvělou filmařinu, ale jde o hodně depresivní podívanou jen s malými záblesky naděje. Navíc je film částečně v němčině a ve verzi, kterou jsem viděl, se nikdo s titulky neobtěžoval. Překvapivě jsem rozuměl i bez nich, ale někomu to může dělat problém. ()
Galerie (5)
Zajímavosti (7)
- Po zhlédnutí filmu Steven Spielberg režiséru filmu Ivanu Fílovi nabídl smlouvu na scénář a režii filmu The Betty Schimmel Story. (JoranProvenzano)
- Na Filmovém festivalu v Telluride, kam ho doporučil kameraman Edward Lachman, film pětkrát opakovali, což se nikdy předtím nestalo. (JoranProvenzano)
- Ceny (výběr): 24. MFF Brusel 1997: Křišťálová hvězda za nejlepší film, Cena diváků; 5. MFF Fórum Bratislava 1997: Hlavní cena; 15. MFF Montevideo 1997: Cena v soutěži debutů za nejlepší film; MFF San Juan 1997: Cena za debut; Český lev 1997: kamera (Vladimír Smutný), Cena A.Č.K. (V. Smutný). [LFŠ 2010] (Krouťák)
Snímek Ivana Fíly sesbíral po evropských komorních festivalech a na Českých lvech docela hodně cen. Příběh vypráví o dívce, jež si prožila traumatické dětství, pobyla si v blázinci a pěstoun ji v jejích 21 letech prodá jako nevěstu do Německa. Začíná postupné sbližování dvou vzájemně nesourodých postav, kdy každá o tom druhém musí nalézt a pochopit jeho pohnutky, dané právě osudy v jejich minulosti. Snaha vyprávět o dvou v podstatě nešťastných lidech, kteří se jen musí otevřít tomu druhému, aby našli jeho pravou tvář i hodnotu, je chvályhodná a počin veskrze zajímavý. Žel jej sráží do prachu ne zrovna poctivé provedení, kde nechybí určité podrazy na diváka v rámci zavedených "tragických" klišé. Navíc se zde už od začátku nabízí určité nelogičnosti, otázky, na něž nedostane divák odpověď, a tak je věrohodnost příběhu hodně zpochybněna. Např. jak si Leu ten Němec mohl odvézt, když holka neměla pas? Když musela být, jakožto uznaný blázen jen v pěstounské péči, stále pod dohledem ústavní péče? Odehrává se to v roce 1991! Německý restituent, který má na to vyhodit za nějakou divnou holku 50 000 marek a za housle dalších třicet, žije v podobné pastoušce jako Lein pěstoun, tedy nevybaveném, zchátralém a padajícím stavení. Jak se dostali přes dánské hranice? Nebo by mne zajímalo, kde v těch kotárech a na německém maloměstě posléze všichni furt berou ta policejní pouta? Podle mě se jen tak sehnat nedají. Abychom věděli, že Lea má umělecké nadání, hraje na housle. Nevěřím, že ziskuchtivý otčím, vykreslený rovněž jako despota a lakomec, by nevlastní dceři zaplatil víc jak dvě tři hodiny, za které se však tak mistrně, jak Lea umí, hrát nenaučíte. Zvlášť když musela doma rubat den co den dříví. Na pohledy plaché laně (zde Vlasáková, jinde Rybová) jsem rovněž už dlouho poněkud alergický. A když nám až v 68. minutě tvůrci naznačí tragédii, je to pěkná podpásovka. Buď to měli naznačit dřív, nebo se vykašlat na své vnitřní cítění, jak má asi tak dopadnout drama, a nechat to celé dopadnout dobře. Protože sem směřovalo hlavní téma filmu, tak doprčic, proč metodou deus ex machina rozmetat do té doby po kouskách skládaný obraz jako mandalu na kousky a na prach? A svou práci a co-jsem-chtěl-filmem-říci hodit do koše. Mizerná je i hudba Petra Hapky, nakolik jinde působí geniálně. Tady ne. Tvoří ji dva tři tóny a zvuk tříštění skla. Po pohledech plachých laní mi alergii zvedl právě tento neustále se opakující motiv. Ale zas na druhou stranu je zde Lenka Vlasáková, v době, kdy ještě byla docela hubená, nahatá. Takže divák nemrava si přijde na své. (Boha jeho, a já si říkám, jak to, že v 50. letech se dala natočit solidní dramata i komedie bez nahé ženské prdele, devalvovaném to atributu filmů současných). DVD načne protipirát, v bonusech se nachází trailer (1:51), fotogalerie (i z natáčení) a Český lev 1997 (1:55 + 2:06), kdy ocenění dostali Lenka Vlasáková a kameraman Vladimír Smutný (v šotu se tvrdí, že za Nejasnou zprávu o konci světa). Samotný film je kdovíproč ve formátu 4:3 letterbox (skrývající 1,66:1), dokonce mám pocit, že letterboxovaný dvakrát, protože obraz z německé kopie je i oletterboxovaný velmi nekvalitní, jako z VHS. Zvuk je ve stereo, což našinci vlastně může být jedno, protože film je mluvený slovensky a německy, nikoliv česky, jak tvrdí obal. Navíc u Mirka Donutila hodně mizerně slovensky, jako Brňák by ten měkký akcent měl mít v sobě a slovenštinu tolik netvrdit. V českých podtitulcích jsou občas chyby v zájmenech v 2. a 4. pádu (kolik za ní chcete), slovenština se rozhodně nepíše s velkým "S" - viz níže. () (méně) (více)