Režie:
Sergej PopovScénář:
Jevgenij NikišovKamera:
Šandor BerkešiHudba:
Roman DormidošinHrají:
Jurij Borisov, Amir Abdykalikov, Maxim Děmčenko, Marija Karpova, Alexandr Novik, Valerij Nenašev, Arťom Alexejev, Maxim Važov, Lidija Omutnych (více)Obsahy(2)
V roku 1942 pri rýchlom postupe Wehrmachtu sa mnohí sovietski vojaci dali na útek. Z dezercie bol obvinený aj poručík Ogarkov, ktorý sa práve vracal ku svojej jednotke s dôležitým odkazom. Keďže je dôstojník, trest smrti zastrelením, ktorý ho čaká, musí potvrdiť ešte veliteľstvo armády. Tak sa začína strastiplná cesta Ogarkova a eskortujúceho vojaka Džurabajeva... Film je inšpirovaný skutočnou udalosťou, ktorú v literárnej predlohe Dvaja v stepi zvečnil Emanuil Kazakevič. (RTVS)
(více)Recenze (28)
Rusové ty srdceryvné a nacionální kecy mají snad v sobě. Jinak si nedokážu vysvětlit, že se v některých ohledech starý ruský válečňák od toho nového z roku 2015 vůbec nezměnil. Jinak ale připravili spíš komorní příběh dvou lidí uprostřed války, což už je samo o sobě vysloveně zajímavý. A možná právě proto se mi film tak moc líbil. ()
Názov nového ruského filmu dosť zavádza a divák naivne očakáva bojovú cestu vojaka z Ruska až po Berlín. Nie, film je podstatne komornejší než napovedá názov a cesta nás síce čaká, ale rozhodne nie na Berlín. Keď zazneli slová: "Pusti ma, som predsa sovietsky človek", tak mi ihneď napadol propagandistický úlet - Príbeh skutočného človeka. V dnešnej dobe by som už to slovo sovietsky nepoužil a pochybujem aj o tom, že by takéto žvásty vypúšťal z úst človek, ktorý je odsúdený na smrť. Herecky tak slabý štandard, oscarové výkony tu nehľadajte. Akčných scén tu mnoho niet, ale to málo je na slušnej úrovni. Do Berlína zavítame až v samom závere filmu a 90% divákov nebude mať ani šajnu o tom, že sme v Berlíne...Potľapkať po ramenách sa súdruhovia mohli kdekoľvek a vôbec to nemusel byť Berlín. Film to nie je zlý, len som naivne čakal viac. Každopádne som rád za každý nový vojnový film. 60%. ()
Překvapivě realisticky uvěřitelný a chutný náhled do Rudé armády a okupovaného Sovětského svazu. Popov se naštěstí nepouští do žádné extra válečné vřavy, která by s sebou přinesla nános digitálního bordelu, jež Rusové bohužel standardně zvládají na nekoukatelné céčkové úrovni. Příběh sice má ve své pointě jistou dávku patosu, ale odprezentován je pěkně, kupodivu bez zbytečných nepodstatných parelelních postav, takže i když bych očekával hutnější dramatické vyvrcholení, Dorogu na Berlin můžu jako light válečný film doporučit a poděkovat Big Bearovi za tip. 70% ()
"V mojej armáde je ľahšie postupovať, než ustupovať." Smial sa kedysi súdruh Stalin, keď nariadil, aby za jeho jednotkami kráčali dôstojníci a zastrelili každého, kto urobí čo i len krok späť. Tento film je s týmto priamo nesúvisí, ale rieši dezerciu ako hrdelný zločin. Osobné spomienky a pravdivosť príbehu sú pridanou hodnotou. ()
Žádné hromadné masové scény, žádné teatrální hrdinství a díky bohům žádná propaganda. Jen takový malý válečný příběh dvojice vojáků, kteří se během strastiplné cesty spřátelí i přesto, že jeden je vězeň a druhý eskortující. Ono to v zásadě bylo tak trochu o ničem a navíc Rusové opět ukázali, že jim ty emoce moc nejdou, takže ta cesta, kterou k sobě oba hrdinové hledali, byla taková chladná a nedokázala vzít správně za srdce. Dáno to bylo i tím, že jeden z vojáků byl Asiat, který si vystačil prakticky s jediným výrazem po celou dobu. Ale i vzhledem k rozumné stopáži se na to koukalo tak nějak dobře, takže dojmy jsou vesměs pozitivní. 60% ()
Galerie (21)
Zajímavosti (1)
- Ve filmu je možno vidět poválečný hybrid tanku KV-2, podvozek těžkého tanku IS-2 a věž s dělem pocházející z těžkého tanku KV-2. Žádný pojízdný originální KV-2 se dodnes nezachoval. (bejkovec)
Reklama